УХВАЛА
13 квітня 2022 року
м. Київ
cправа № 944/2770/21
провадження № 51–863 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів:                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4  на ухвалу Львівського апеляційного суду від 3 грудня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019140350000855,
встановив:
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перегляд рішення суду апеляційної інстанції у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну заяву на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів пунктів 4, 5 ч. 2 зазначеної статті.
Так, відповідно до ст. 427 КПК у касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; обґрунтування цих вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Проте ОСОБА_4 подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). 
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що                               є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. 
Однак у касаційній скарзі не зазначено, яких саме істотних порушень вимог кримінального процесуального закону допустився суд апеляційної інстанції при перегляді ухвали місцевого суду щодо ОСОБА_4 , а також яким чином вони перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення з огляду на положення статей 370, 412, 419 цього Кодексу, що було би підставою для зміни чи скасування ухвали суду апеляційної інстанції відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності до положень ст. 436 КПК. Частиною 1 ст. 436 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення. 
Проте вимога ОСОБА_4 про необхідність скасування ухвали апеляційного суду та її одночасну зміну в частині відшкодування витрат на юридичну допомогу 
не узгоджується з вищевказаними положеннями закону щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду з огляду на те, що 
ОСОБА_4 заявляє до касаційного суду дві самостійні вимоги, передбачені п. 2 та 
п. 4 ч. 1 ст. 436 КПК. 
За таких обставин, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_4 , надавши строк для усунення недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: 
 
ОСОБА_1                                             ОСОБА_5                                              ОСОБА_3