ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

24 грудня 2021 року 	м.Суми	

Справа №587/1796/21 
Номер провадження 22-ц/816/1813/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Левченко Т. А. ,  Ткачук С. С. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Сумського районного суду Сумської області від 07 жовтня 2021 року, ухваленого у складі судді Степаненка О.А. у м. Суми, 
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» (далі по тексту - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК») звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що в жовтні 2017 року він запустив новий проект monоbank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monоbank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monоbank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monоbank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача картки після верифікації фізичної особи здійснюється або в точці видачі, чи спеціалістом банку за адресою, яку вказує клієнт. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення.
03 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в банк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, положеннями якої визначено, що ця анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідачу надано кредит в розмірі до 60 000 грн у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. Крім того, в анкеті позичальник підтвердив, що усе листування щодо цього договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору.
Посилаючись на те, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, кредитні кошти у визначені строки повернуті не були, станом на 15 березня 2021 року, виникла заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 112132 грн 18 коп., яку і просить стягнути з відповідача на свою користь. 
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 07 жовтня 2021 року позов АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»  задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованості за договором про надання банківських послуг «monobank» від 03 квітня 2019 року у розмірі 112132 грн 18 коп. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 2270 грн 00 коп. судового збору. 
Не погоджуючись з вказаним рішення суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскарженого судового рішення, не було взято до уваги та не надано оцінки його доводам, викладених у відзиві на позовну заяву, а також висновкам Верхового Суду, викладених у постановах від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17. 
Зазначає, що надані позивачем тарифи та витяг з умов та правил надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк» ним не підписувалися, а тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного кредитного договору. Анкета-заява також не містить умов щодо нарахування відсотків за користування коштами банку та неустойки за порушення умов договору. Таким чином, на переконання відповідача, банком безпідставно нараховувалися відсотки та пеня.
Наголошує на тому, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, який вказував банк в позовній заяві. 
Звертає увагу на те, що в позовній заяві зазначено, що він отримав кредитний ліміт в 60000 грн 00 коп., у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну карту, у той же час з розрахунку заборгованості вбачається, що борг по тілу кредиту становить 112132 грн 18 коп., проте доказів отримання кредитних коштів та збільшення кредитного ліміту надано не було. 
Стверджує також про відсутність заборгованості за договором, так як загальна сума коштів внесених на погашення заборгованості перевищує розмір кредитного ліміту на 22736 грн 00 коп. 
Крім того, зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що банком, в порушення вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України відсотки та пеня погашалися за рахунок збільшення тіла кредиту, на які в подальшому нараховувалися відсотки.
Вважає, що оскаржуване судове рішення обґрунтовувалося письмовими доказами, які не посвідчені належним чином.
У відзиві на апеляційну скаргу, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просить його залишити без змін, а доводи апеляційної скарги без задоволення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникли правовідносини, з приводу виконання кредитного зобов`язання. Відповідач порушив умови договору щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків, а тому з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 112132 грн. 18 коп. 
Проте, з такими висновками колегія суддів не може повністю погодитися, виходячи з наступних обставин. 
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 03 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" для отримання банківських послуг та підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг (т.1, а.с. 11). ОСОБА_1 своїм підписом у анкеті-заяві підтвердив, що ця анкета-заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтвердив та зобов`язався виконувати. 
В анкеті-заяві зазначено, що підписанням цього договору заявник підтверджує ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспорту споживчого кредиту та підтверджує отримання їх примірників у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. 
Крім того, у підписаній анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.
На підставі укладеного договору 03 квітня 2019 року видано кредитну карту № НОМЕР_1 , терміном дії 10/24, 04 квітня 2019 року встановлено кредитний ліміт в сумі 10000 грн 00 коп., який неодноразово збільшувався, останнього разу 10 жовтня 2019 року до 60000 грн 00 коп. (т. 1, а.с. 176, 178). 
Через мобільний додаток monobank 17 червня 2019 року, 19 червня 2019 року, 28 липня 2019 року, 20 серпня 2019 року 02 вересня 2019 року, 22 вересня 2019 року, 28 вересня 209 року ОСОБА_1 подані заяви щодо розстрочки проведених транзакцій та за придбання товарів, з визначенням строків та розмірів щомісячних платежів. Також, в день подання вказаних заяв, цифровим підписом ОСОБА_1 підписано таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредиту та паспорти споживчого кредиту «Транзакція в розстрочку» та «Розстрочка», зазначено тип кредиту, сума кредиту, строк кредитування, розмір процентної ставки (т. 1, а.с. 180-207). 
З виписки про рух коштів по картці № НОМЕР_2 клієнта ОСОБА_1 вбачається, що останній користувався кредитними коштами з 05 квітня 2019 року та вносив кошти на часткове погашення кредитних коштів (т. 1, а.с. 165-175). 
Згідно наданого розрахунку заборгованості за договором №б/н від 03 квітня 2019 року, укладеного між Універсал Банк та клієнтом – ОСОБА_1 , станом на 15 березня 2021 року загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 112132 грн 18 коп. (т. 1, а.с. 8-10). 
Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини.
Згідно із ст.ст.  626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір (оферту), відповіді про прийняття цієї пропозиції (акцепту), яка має бути повною і безумовною (статті 640-642 ЦК України).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1054, 1055 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010).
На доведення факту укладення кредитного договору позивачем надано суду анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 03 квітня 2019 року, яка містить власноручні підписи представника банку та позичальника ОСОБА_1 із копіями його паспорту та ІПН, а також печатку Monobank ПАТ «Універсал Банк», що свідчить про дотримання сторонами письмової форми кредитного договору ( т.1 а.с.11) .
Згідно абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні регламентовані Законом України «Про електронну комерцію», який визначає порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, а також права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Згідно ст. 3 цього Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції, яка діяла станом на 02 листопада 2019 року, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»  моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справах №524/5556/19 від 12.01.2021, №234/7159/20 від 10.06.2021.
Послідовність укладення договору про надання банківських послуг АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» в рамках проекту monobank передбачає, що без ознайомлення з умовами та тарифами, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим.
Тобто, заповненням анкети-заяви відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 03 квітня 2019 року, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
В порушення вказаних норм, позивачем не було надано суду тарифів, таблиці обчислення вартості кредиту та паспорту споживчого кредиту, що діяли станом на дату укладення кредитного договору та надання кредитних коштів – 03 квітня 2019 року, які є невід`ємною частиною цього кредитного договору, на що не звернув уваги суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги. 
Так, з долучених до позовної заяви тарифів вбачається, що зазначена інформація умов кредитування є актуальною до 01 січня 2019 року (т.1, а.с. 24-26). Підписаним відповідачем цифровим підписом паспортами споживчого кредиту «Транзакція в розстрочку» та «Рострочка» врегульовані умови розстрочки платежів, з визначеними сумами, починаючи з 17 червня 2019 року, тоді як відповідач почав використовувати кредитні кошти з 05 квітня 2019 року ( т.1 а.с.180-206). 
Таким чином, з огляду на відсутність вказаних документів, якими визначені умови кредитування відповідача при укладенні кредитного договору – 03 квітня 2019 року на суму кредитного ліміту – 10000 грн, колегія суддів позбавлена можливості перевірити правильність нарахування заборгованості за кредитним договором, наведену у поданому розрахунку заборгованості. 
Крім того, судом першої інстанції не була надана належна оцінка виписки по руху коштів та розрахунку заборгованості, з яких вбачається, що за рахунок тіла кредиту позивачем неодноразово погашалися нараховані ОСОБА_1 відсотки, на які в подальшому банком нараховувалися відсотки, що прямо порушує вимоги ст.ст. 1048, 1049 ЦК України. 
Разом з тим, враховуючи те, що фактично отримані та використані кошти позичальник добровільно АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» не повернув, а також, вимоги частини другої статті 530 ЦК України (якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час), свідчить про порушення прав банку, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Усупереч доводам апеляційної скарги відповідача, фактичне користування кредитними коштами підтверджується випискою про рух коштів по картці ОСОБА_1 , що міститься в матеріалах справи (т. 1, а. с. 165-175), що є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, що відповідає пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України  від 04 липня 2018 року № 75, та узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18-ц (провадження № 61-9618св19).
Повторно дослідивши розрахунок заборгованості та виписку про рух коштів по рахунку по цьому договору, колегією суддів встановлено, що в період з 05 квітня 2019 року відповідачем використано кредитних коштів банку на загальну суму 183933 грн 27 коп., тоді як внесено на часткове погашення боргу 82136 грн 00 коп. Тобто, заборгованість відповідача по тілу кредиту становить 101797 грн 27 коп., що і підлягає стягненню з нього на користь банку. 
Щодо посилання відповідача на недопустимість, як доказів, наданих позивачем копій документів, з підстав їх неналежного оформлення, то вони підлягають відхиленню з огляду на наступне.
За змістом статті 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
Порядок засвідчення копій документів визначений Уніфікованої система організаційно-розпорядчої документації Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163:2020, прийнятої наказом Державного підприємства «Український науководослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (ДП «УкрНДНЦ») від 01 липня 2020 р. № 144, чинної з 01 вересня 2021 року. 
Пунктом 5.26 вказаної Уніфікованої системи визначено, що відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.
       Повторно дослідивши надані банком копії письмових доказів, колегією суддів встановлено, що вони оформлені у відповідності до положень вказаних норм, зокрема містять засвідчувальний напис, який складається зі слів «Згідно з оригіналом», прізвище та ініціали представника банку його підпис та дату засвідчення цих копій. 
Таким чином, у відповідності до положень п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, яким позов АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 03 квітня 2019 року в сумі 101797 грн. 27 коп. 
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути 2060 грн 78 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.
Крім того, пропорційно до частки задоволення доводів апеляційної скарги, з позивача належить стягнути на користь відповідача 313 грн 83 коп. судового збору, сплаченого за апеляційний перегляд рішення суду. 
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Сумського районного суду Сумської області від 07 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення. 
Позов Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 03 квітня 2019 року в розмірі 101797 гривень 27 копійок та 2060 гривень 78 копійок судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції. 
В іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» відмовити. 
Стягнути з Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 313 гривень 83 копійки за апеляційний перегляд рішення суду. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -                                                                          О.І. Собина

Судді:                                                                                       Т.А. Левченко 

       С.С. Ткачук