ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1227/22 Справа № 175/3232/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року                                                                        м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - Свистунової О.В.         
суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.
за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2021 року 
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Виконавчий комітет Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, -

В С Т А Н О В И Л А:
       У вересні 2020 року позивачка звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до  ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Виконавчий комітет Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області. 
       Позов мотивований тим, що позивачка з 2005 року перебувала у шлюбі з відповідачем, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що у Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис № 117 та видано свідоцтво про шлюб.
       Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2018 року шлюб було розірвано.
       У шлюбі народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Жовтневим відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції, який після розірвання шлюбу мешкає з відповідачем.         
       Наразі, відповідач у добровільному порядку не дає можливості спілкуватися з сином та приймати участь в його вихованні, що змусило позивачку звернутися до суду з відповідним позовом. 
       Позивачка просила суд зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) усунути перешкоди матері ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначити наступні способи участі ОСОБА_2 у вихованні та особистому спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
       - під час навчального року в будь-який буденний день після закінчення уроків, один день на тиждень;
       - кожної суботи та неділі тижня, з 10 год. 00 хв. суботи до 18 год. 00 хв. неділі із можливістю відвідування громадських місць і закладів приналежних до об"єктів громадського дозвілля дітей;
       - вихідні дні (субота/неділя) двічі на календарний місяць з можливістю спільної ночівлі;
       - 6 годин в період часу з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. у день народження ОСОБА_3 з можливістю відвідування громадських місць і закладів приналежних до об`єктів громадського дозвілля дітей;
       - у святкові дні 6 годин в період часу з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. з можливістю відвідування громадських місць і закладів приналежних до об"єктів громадського дозвілля дітей;
       - влітку під час літніх канікул, один повний календарний місяць з можливістю перебування в будь-якій частині території України.

       Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2021 року задоволено частково позовні вимоги.
       Зобов`язано ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) усунути перешкоди матері ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       Визначено наступні способи участі ОСОБА_2 у вихованні та особистому спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
       - під час навчального року кожної середи після закінчення навчання у школі і до 20 год. 00 хв. із обов`язковим відвідуванням сином ОСОБА_3 додаткових занять призначених дитині у цей день;
       - кожної першої та третьої суботи та неділі місяця, з 10 год. 00 хв. суботи до 20 год. 00 хв. неділі із можливістю ночівлі дитини із матір`ю за місцем її проживання;
       - у період літніх канікул один повний календарний місяць з можливістю перебування дитини в будь-якій території України;
       - у разі, якщо святкові дні або день народження дитини припадають на день побачення матері з сином, то такі дні син проводить з матір`ю;
       - у день побачення матері з сином, ОСОБА_2 має право забирати малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із школи особисто.
       У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.
       Стягнуто з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2 суму сплаченого при подачі позову судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.
       В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким встановити наступний порядок спілкування з дитиною:
       - з понеділка по п`ятницю з 07-00 год. до 08-00 год. забирати дитину з дому та відвозити дитину до школи;
       - в середу з 14-00 год. до 18-00 год. з умовою відвідування гуртка по академічному малюванню, з можливістю відвідування громадських місць, місць і закладів приналежних до об`єктів громадського дозвілля дітей;
       - в суботу з 10-00 до 18-00 год. за умовою відвідування гуртка по академічному малюванню, з можливістю відвідування громадських місць, місць і закладів приналежних до об`єктів громадського дозвілля дітей.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не доведені обставини, що мають значення для справи.
       Також, скаржник зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.
       У відзиві представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
       Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

       Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

       Так, в ході розгляду справи встановлено, що позивачка з 2005 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що у Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис № 117 та видано свідоцтво про шлюб.
       Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2018 року шлюб було розірвано.
       Від шлюбних відносин у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Жовтневим ВРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції, який після розірвання шлюбу залишився проживати з відповідачем. 
       На теперішній час існують певні перешкоди в спілкуванні позивача з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що також не спростовується сторонами.

       Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
       Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. 
       Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
       Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
       Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
       У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
       Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання
з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
       Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
       Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право
на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
       Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
       Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
       Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.
       Мати, яка проживає окремо від дитини, зобов`язана брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
       Батько, який проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
       Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. 
       Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо зобов"язання у усуненні перешкод у спілкуванні з дитиною.
       Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.19 СК у випадках, передбачених цим кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. 
       Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
       Частиною шостою статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
       Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною
(за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх.
       Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні.
       Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.
       Згідно протоколу засідання опікунської ради №5 від 12.10.2020 року було ухвалено надати висновок щодо встановлення графіку спілкування матері ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
       - вівторок з 18.00 до 21.00 год, субота та неділя з ночівлею, а також на літніх канікулах у липні з 15-30 липня, на зимових канікулах та святкові дні, перебування з матір"ю у всіх загальних місцях, парках, театрах, торгівельних та розважальних центрах, туристичних базах відпочинку.
       Із матеріалів справи вбачається наявність непорозуміння сторін щодо участі у вихованні дитини. Разом з тим, національні і європейські норми права визначають право дитини, яка розлучається з одним із батьків, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти.
       У матеріалах справи відсутні дані щодо негативного впливу матері на розвиток дитини, наявність такого впливу не підтверджено відповідними доказами. 
       Згідно довідки, виданої КЗО "СЗШ № 19" Дніпровської міської ради від 27.11.2020 року № 305, ОСОБА_2 приймає участь у шкільному житті свого сина ОСОБА_4 , учня 5-А класу КЗО "СЗШ № 19" м. Дніпра. Мати спілкується з сином в позаурочний час, психологічного тиску на ОСОБА_3 за цей час не спостерігалося (а.с.56).
       Судом апеляційної інстанції було здійснено спілкування з неповнолітнім  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пояснив суду, що наразі проживає з батьком. З мамою не підтримує стосунків, вона не цікавиться його життям, проте вона відвідує його у школі. Також, зазначив, що не бажає лишатися у матері з ночівлею. На його думку рішенням суду першої інстанції було визначено забагато часу для їх спілкування із матір`ю. Крім того, зазначив, що мати працює неподалік його школи, проте не відвозить його до навчального закладу.
       Також, у суді апеляційної інстанції був допитаний класний керівник 6-А класу КЗО "СЗШ № 19" Дніпровської міської ради - ОСОБА_5 , яка зазначила, що при спілкуванні з дитиною не було тиску зі сторони суду. Зауважень у неї немає.
       Крім того, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції був допитаний психолог КЗО "СЗШ № 19" Дніпровської міської ради - ОСОБА_6 , яка зазначила, що при наданні пояснень суду  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хвилювався, тому емоційно реагував на питання суду. Психолог пояснила суду, що періодично спілкується із ОСОБА_3 . На початку жовтня його батька звернувся до неї для проведення діагностики сина в ході якої було встановлено, що ОСОБА_3 має образу на матір. Після проведення діагностики надала рекомендації для коригування поглядів. Матір ОСОБА_3 до неї не зверталась. Для вирішення даної ситуації рекомендувала допомогу дитячого психолога. Зауважила, що якщо тиснути на ОСОБА_3 , то дитина може закритися в собі, тому відношення із матір`ю потрібно коригувати поступово. Рекомендувала встановили зустрічі з матір`ю у вихідні дні тривалістю до 8 годин. 
       11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі "М . С. проти України", у якому йдеться визначення "інтересів дитини", їх місця у взаємовідносинах між батьками.
       При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.
       На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.
       У справі "Хант проти України" (рішення від 07.12.2006 року) вказано, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
       Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
       Враховуючи задоволення максимальних інтересів дитини, наявний спір, що виник між батьками з приводу способу участі матері у спілкуванні з дитиною, враховуючи принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, суд приходить до висновку, що позивачка має гарантоване законом, рівне з батьком дитини право на спілкування зі своєю дитиною та право на її виховання.
       Беручи до уваги встановлене в судових засіданнях, а також, враховуючи вік дитини, взаємовідносини батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення, зокрема той факт, що відповідач не заперечував проти часткового задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення місцевого суду в частині визначення способу участі матері - ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, визначивши спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні та особистому спілкуванні з неповнолітнім сином, у порядку, який буде максимально сприятливий для дитини та жодним чином не порушить права та інтереси ОСОБА_1 , зобов`язавши останнього усунути перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні матері з дитиною у визначений судом спосіб та порядок для можливості забезпечення дитини материнською увагою, а саме визначити наступні способи участі ОСОБА_2 у вихованні та особистому спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
       - під час навчального року, кожної середи, після закінчення навчання у школі - з 14 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., без присутності батька, із обов`язковим відвідуванням сином ОСОБА_3 додаткових занять призначених дитині у цей день, з можливістю відвідування громадських місць, місць і закладів приналежних до об`єктів громадського дозвілля дітей, що відповідають віку дитини;
       - кожної першої та третьої суботи місяця, з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., без присутності батька, із обов`язковим відвідуванням сином ОСОБА_3 додаткових занять призначених дитині у цей день, з можливістю відвідування громадських місць, місць і закладів приналежних до об`єктів громадського дозвілля дітей, що відповідають віку дитини, з можливістю відвідувати місце проживання матері;
       - щороку, під час літніх канікул тривалістю 14 днів поспіль для оздоровлення та 7 днів під час зимових канікул, з попередньою домовленістю з батьком дитини  ОСОБА_1 про дату та місце такого відпочинку, з можливістю перебування дитини на території України, з можливістю відвідувати місце проживання матері ;
       - у державні свята та день народження дитини ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1. кожного року, побачення матері з сином встановити з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., без присутності батька, з можливістю відвідування громадських місць, місць і закладів приналежних до об`єктів громадського дозвілля дітей, що відповідають віку дитини, з можливістю відвідувати місце проживання матері;
       - у день побачення матері з сином, ОСОБА_2 має право забирати малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із школи особисто.
       У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.
       Такий спосіб участі матері у спілкуванні з дитиною не зашкодить їй, а навпаки дозволить максимально повно урахувати інтереси неповнолітньої дитини, повністю відповідатиме можливості дитини у повній мірі сприймати піклування кожного із батьків про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток і дасть змогу урівноважити її психоемоційний стан. 
       З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини. 
       Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
       Отже, колегія дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду в частині визначення способу участі матері - ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині визначення порядку спілкування з дитиною. 
       Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2021 року в частині зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною та її вихованні підлягає залишенню без змін.
       Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2021 року в частині зобов"язання ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною та її вихованні - залишити без змін.
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2021 року в частині визначення способу участі матері - ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - скасувати та ухвалити нове.
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Виконавчий комітет Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в частині визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - задовольнити частково.
       Визначити наступні способи участі ОСОБА_2 у вихованні та особистому спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
       - під час навчального року, кожної середи, після закінчення навчання у школі - з 14 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., без присутності батька, із обов`язковим відвідуванням сином ОСОБА_3 додаткових занять призначених дитині у цей день, з можливістю відвідування громадських місць, місць і закладів приналежних до об`єктів громадського дозвілля дітей, що відповідають віку дитини;
       - кожної першої та третьої суботи місяця, з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., без присутності батька, із обов`язковим відвідуванням сином ОСОБА_3 додаткових занять призначених дитині у цей день, з можливістю відвідування громадських місць, місць і закладів приналежних до об`єктів громадського дозвілля дітей, що відповідають віку дитини, з можливістю відвідувати місце проживання матері;
       - щороку, під час літніх канікул тривалістю 14 днів поспіль для оздоровлення та 7 днів під час зимових канікул, з попередньою домовленістю з батьком дитини  ОСОБА_1 про дату та місце такого відпочинку, з можливістю перебування дитини на території України, з можливістю відвідувати місце проживання матері ;
       - у державні свята та день народження дитини ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1. кожного року, побачення матері з сином встановити з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., без присутності батька, з можливістю відвідування громадських місць, місць і закладів приналежних до об`єктів громадського дозвілля дітей, що відповідають віку дитини, з можливістю відвідувати місце проживання матері;
       - у день побачення матері з сином, ОСОБА_2 має право забирати малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із школи особисто.
       У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.
       
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

       Головуючий О.В. Свистунова

       Судді: Т.П. Красвітна

               І.А. Єлізаренко