УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження
14 лютого 2022 року 
м. Київ
справа № 640/8988/20
провадження № К/990/2688/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Берназюка Я.О., Мороз Л.Л.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2021 у справі №640/8988/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
у с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, у якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки про заробітну плату, виданою Генеральною прокуратурою України від 24 грудня 2019 року №18-267зп, а також додатком до довідки, виданим Генеральною прокуратурою України від 24 грудня 2019 року №18-267зп з розрахунку 90% середнього заробітку без обмеження граничного розміру пенсії, починаючи з моменту звернення, а саме з 26 грудня 2019 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок та виплачувати пенсію без обмеження граничного її розміру ОСОБА_1 з розрахунку 90% середнього заробітку, починаючи з моменту звернення, а саме з 26 грудня 2019 року на підставі Закону України «Про прокуратуру» та довідки про заробітну плату, виданою Генеральною прокуратурою України від 24 грудня 2019 року №18-267зп, а також додатком до довідки, виданим Генеральною прокуратурою України від 24 грудня 2019 року №18-267зп;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок та виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий час (12 місяців) ОСОБА_1 з розрахунку 90% середнього заробітку без обмеження граничного її розміру, а саме з 01 січня 2019 року на підставі Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки про заробітну плату, виданою Генеральною прокуратурою України від 24 грудня 2019 року №18-267зп, а також додатком до довідки, виданим Генеральною прокуратурою України від 24 грудня 2019 року №18-267зп.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2021, яке було залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2021, позовні вимоги задоволено частково, внаслідок чого:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплати пенсії згідно його заяви від 26 грудня 2019 року на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 21 грудня 2019 року №18-267 зп та додатку до неї, починаючи з 26 грудня 2019 року;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 21 грудня 2019 року №18-267 зп та додатку до неї, починаючи з 26 грудня 2019 року, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії;
- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись з такими судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, натомість, ухвалити нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити повністю.
Дослідивши зміст касаційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про те, що у відкритті касаційного провадження належить відмовити з таких підстав.
Приписи пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачають, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Цей принцип конкретизований у положеннях частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) й частини першої статті 328 КАС України, згідно з якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Тому розв`язуючи питання про прийнятність касаційної скарги, Верховний Суд насамперед має з`ясувати, чи належить справа, що в ній подається касаційна скарга, за своїми ознаками до тих справ, судові рішення в яких можуть оскаржуватися у касаційному порядку.
Законодавець у КАС України встановив диференційований (розрізнений) підхід до визначення категорій справ, які належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, за критерієм їхньої складності, виокремивши з-поміж них справи незначної складності, для яких з огляду на їхні змістовні ознаки встановлений особливий порядок судового розгляду, зокрема й щодо обмеження можливості касаційного оскарження судових рішень, ухвалених в таких справах.
За приписами пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначна справа) вважається адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
У частині шостій статті 12 КАС України закріплений перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положення пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачають, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Спір у цій справі виник через дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати пенсії позивачу на підставі Закону України «Про прокуратуру» та довідки про заробітну плату, виданою Генеральною прокуратурою України з розрахунку 90% середнього заробітку без обмеження граничного розміру пенсії. І тому з огляду на те, що предметом спору є дії суб`єкта владних повноважень стосовно не проведення особі перерахунку пенсійного забезпечення, ця справа є справою незначної складності відповідно до вимог пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України.
Водночас за правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Буквальне тлумачення положень зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.
Означені критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.
У касаційній скарзі заявник зазначає про обставини, на підставі яких Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві мало б, на думку скаржника, провести перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 без обмеження граничного її розміру, а також надає правове обґрунтування наведеним ним обставинам.
Натомість ці обставини та аргументи не є підставою для касаційного перегляду справи незначної складності. Скаржник не довів у касаційній скарзі того, чи стосується касаційна скарга питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; чи був скаржник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, під час розгляду іншої справи; чи справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; чи суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Колегія суддів також не встановила випадків, зазначених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі незначної складності.
Одночасно суд касаційної інстанції бере до уваги, що в постановах Верховного Суду від 21.12.2021 у справі №580/5962/20 та від 10.09.2021 у справі №580/5238/20 викладені правові позиції з питань, які є предметом касаційної скарги, а висновки, зроблені судами першої та апеляційної інстанцій, узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду. Також колегія суддів не вбачає підстав для відступлення від зазначених правових позицій.
Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на те, що касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судове рішення, яке за законом не належить оскаржувати у касаційному порядку, у відкритті провадження за цією скаргою треба відмовити.
Керуючись приписами статей 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2021 у справі №640/8988/20.
2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                          А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              Л.Л. Мороз