ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/2597/21	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Разюк  Г.П.,
суддів: Колоколова С.І., Савицького Я.Ф. 
при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

за участю представника від позивача – адвоката Петрової О.М., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ОД № 002821 від 19.06.2019;  ордер серія ВН № 1082036 від 17.11.2021    
/відповідач повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином, але не з`явився в судове засідання/;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “КОМУНТРАНС”
на додаткову ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.11.2021, прийняту о 9:44 суддею Лічманом Л.В. у м. Одесі, повний текст якої складено 08.11.2021, за підсумками розгляду заяви скаржника про розподіл судових витрат
у справі № 916/2597/21
за позовом скаржника
до Комунального підприємства Ізмаїльської міської ради “ЖИТСЕРВІС”
про стягнення 290 087,52 грн.,
В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) ,,КОМУНТРАНС” звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального підприємства Ізмаїльської міської ради (далі – КП ІМР) ,,ЖИТСЕРВІС” про стягнення заборгованості в розмірі 290 087,52 грн.
18.10.2021 ТОВ ,,КОМУНТРАНС” подало до Господарського суду Одеської області письмову заяву, в якій просило закрити провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору та стягнути з КП ІМР ,,ЖИТСЕРВІС” на підставі ч.9 ст.129 ГПК України 4  351,32 грн. судового збору, сплаченого за подачу позову та 10  000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.10.2021 заяву позивача про закриття провадження у справі та стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору задоволено частково, провадження у справі закрито, у стягненні з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору відмовлено. Призначено розгляд заяви ТОВ ,,КОМУНТРАНС” про розподіл витрат на професійну правничу допомогу до розгляду в судовому засіданні.
Додатковою ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.11.2021 заяву ТОВ ,,КОМУНТРАНС” про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у даній справі задоволено частково та стягнуто з КП ІМР ,,ЖИТСЕРВІС” на його користь 5  500  грн. витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні решти заяви відмовлено.
Приймаючи відповідне рішення місцевий господарський суду врахував клопотання відповідача про зменшення судових витрат та зазначив, що позивачем безпідставно включено до витрат, які слід компенсувати за рахунок КП ІМР ,,ЖИТСЕРВІС” 4  500,00 грн., а саме: 
-1  500  грн. витрат, які виникли у зв`язку з підготовкою претензії КП ІМР ,,ЖИТСЕРВІС” щодо необхідності сплати заборгованості за договором № 154 на послуги з захоронення безпечних відходів, побутових відходів, оскільки послуги по складанню претензії не відносяться до тих послуг, які є реально необхідними для розгляду справи або підготовки її до розгляду; 
-1  000  грн. витрат (з 1  500  грн.), які виникли у зв`язку з підготовкою заяви про розподіл судових витрат в порядку ст.129 ГПК України, 1  000 грн. витрат (з 1  500  грн.), які виникли у зв`язку з підготовкою заяви про закриття провадження у даній справі, та 1  000  грн. витрат (з 1  500  грн.), які виникли у зв`язку з представництвом інтересів в судовому засіданні 19.10.2021, оскільки заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю заяв та часом, витраченим адвокатом на їх складання та на участь в судовому засіданні. 
Не погоджуючись із зазначеною додатковою ухвалою місцевого господарського суду, позивач звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить додаткову ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.11.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву ТОВ ,,КОМУНТРАНС” про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у даній справі задовольнити повністю.
Скаржник зазначає, що оскаржувану ухвалу прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а також з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Зокрема, за твердженням апелянта суд першої інстанції неправомірно відмовив у стягненні 1  500  грн. витрат, які виникли у зв`язку з підготовкою претензії КП ІМР ,,ЖИТСЕРВІС” щодо необхідності сплати заборгованості за договором № 154 на послуги з захоронення безпечних відходів, побутових відходів, оскільки не врахував що в даному випадку претензія була обов`язковою передумовою звернення до суду, а не просто досудовим врегулюванням спору, отже вартість її складання входить до витрат на професійну правничу допомогу.
Також апелянт вважає, що місцевий господарський суд зазначивши, що заявлені до стягнення 1 500 грн. витрат, які виникли у зв`язку з підготовкою заяви про закриття провадження та 1 500,00 грн. витрат, які виникли у зв`язку з підготовкою заяви про розподіл судових витрат в порядку ст.129 ГПК України, є завищеними не навів обґрунтувань та обставин, які дозволили йому встановити це завищення.
Крім того, скаржник зазначає, що клопотання відповідача про зменшення судових витрат, надіслане до суду відповідачем, не мітить заперечень щодо розміру витрат з оплати заяви про розподіл судових витрат в порядку ст.129 ГПК України у даній справі, а тому суд не мав права зменшувати розмір цих витрат.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника скаржника у судовому засіданні, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог ТОВ ,,КОМУНТРАНС” посилалось на невиконання відповідачем умов договору (послуги з захоронення безпечних відходів, побутових відходів) від 23.03.2020 № 154 в частині оплати вартості наданих позивачем послуг.
Відповідно до заяви ТОВ ,,КОМУНТРАНС” від 18.10.2021 після відкриття провадження у справі відповідачем повністю оплачено суму позовних вимог у добровільному порядку, тому позивач просив закрити провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору та стягнути з КП ІМР ,,ЖИТСЕРВІС” на підставі ч.9 ст.129 ГПК України 4  351,32 грн. судового збору, сплаченого за подачу позову та 10  000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.  
Зазначену заяву позивача ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.10.2021 задоволено частково, провадження у справі № 916/2597/21 закрито, у стягненні з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору відмовлено, питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу призначено до розгляду у судовому засіданні.
01.11.2021 КП ІМР ,,ЖИТСЕРВІС” надіслано на електронну адресу місцевого господарського суду письмове клопотання, в якому просило суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 5  000,00 грн., вказуючи на їх часткове завищення та безпідставність нарахування.
За змістом ч. 1 та п.1 ч.3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 1, 2, 3 ст.126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Приписами ч.3 ст.126 ГПК України обумовлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а згідно з ч.8 ст.129 цього Кодексу, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як вказує ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспіврозмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст.126 ГПК України).
Статтею 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно із статтею 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на послуги адвоката у сумі 10  000грн. в місцевому господарському суді ТОВ "Комунтранс" надано:
-копію витягу з договору про надання правової допомоги від 07.07.2021, укладеного ТОВ ,,КОМУНТРАНС” (клієнт) з Адвокатським об`єднанням /далі-АО/ "Грищенко та партнери Одеса", відповідно до якого адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, а клієнт зобов`язується оплатити надану правову допомогу в обсязі та на умовах, визначених в цьому договорі;
-копію акту виконаних робіт від 26.08.2021, в якому визначено, що АО «Грищенко та партнери Одеса» надано такі послуги: підготовка претензії КП ІМР ,,ЖИТСЕРВІС” щодо необхідності сплати заборгованості за договором № 154 на послуги з захоронення безпечних відходів, побутових відходів - 1  500  грн.; підготовка претензії КП ІМР ,,ЖИТСЕРВІС” щодо необхідності сплати заборгованості за договором № 438 на послуги з захоронення безпечних відходів, побутових відходів-1  500  грн.; підготовка та подача позовної заяви про стягнення заборгованості за договором №154 на послуги з захоронення безпечних відходів, побутових відходів – 4  000  грн.; підготовка та подача позовної заяви про стягнення заборгованості за договором №438 на послуги з захоронення безпечних відходів, побутових відходів – 4  000  грн., всього правова допомога складає 11  000грн;
-копію рахунку № 101 від 26.08.2021 на оплату юридичних послуг на суму 11  000 грн.;
-копію платіжного доручення від 28.08.2021 № 233 про оплату ТОВ ,,КОМУНТРАНС” юридичних послуг у сумі 11  000  грн. згідно рах. 101 від 26.08.2021;
-копію акту виконаних робіт від 18.10.2021, в якому визначено, що АО «Грищенко та партнери Одеса» надано такі послуги: підготовка заяви про розподіл судових витрат в порядку ст. 129 ГПК України у справі № 916/2597/21-1  500  грн.; підготовка заяви про закриття провадження у справі №916/2597/21 – 1  500  грн., представництво інтересів в судовому засіданні 19.10.2021 – 1  500  грн. (передплата), всього вартість виконаних робіт складає 4  500  грн.
При цьому, в жодному з цих документів відсутня інформація щодо часу, витраченого адвокатом на надання цих послуг, а окремого розрахунку суми судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. заявником суду не подавалось.
Колегія суддів зауважує, що відповідач скористався передбаченим частиною 5 статті 126 ГПК України правом на подання клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката, у якому його представник просив зменшити їх розмір до 5  000  грн., посилаючись на те, що не можуть бути враховані витрати, що виникли у зв`язку з підготовкою претензії у даній справі, з підготовки заяви про закриття провадження, з безпосередньо поданням позовної заяви та зазначив про завищення вартості представництва в судовому засіданні від 19.10.2021.
Після перевірки фактичних обставин та поданих доказів щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, колегія вважає цілком правомірним висновок суду першої інтонації щодо безпідставності включення до них суми витрат у розмірі 1  500грн., які виникли у позивача у зв`язку з підготовкою претензії КП ІМР ,,ЖИТСЕРВІС”; 1  000  грн. витрат (з 1  500  грн.), які виникли у зв`язку з підготовкою заяви про розподіл судових витрат в порядку ст.129 ГПК України; та1  000 грн. витрат (з 1  500  грн.), які виникли у зв`язку з підготовкою заяви про закриття провадження у даній справі, а також 1  000  грн. витрат (з 1  500  грн.), які виникли у зв`язку з представництвом інтересів в судовому засіданні 19.10.2021.
Колегія вважає, що доводи апелянта про те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у стягненні витрат, які виникли у зв`язку з підготовкою претензії КП ІМР ,,ЖИТСЕРВІС”, яка була обов`язковою передумовою звернення до суду, є необґрунтованими з огляду на те, що претензія це форма досудового врегулювання спорів між контрагентами, яка є вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору, таким чином витрати з написання останньої, в розумінні ч.1  ст.123 Господарського процесуального кодексу України не можуть бути віднесені до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Витрати, понесені позивачем в цій справі на професійну правову допомогу адвоката, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже розмір таких витрат має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 сформувала правовий висновок щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Судом першої інстанції при розгляді заяви позивача про відшкодування витрат на правову (професійну правничу) допомогу було враховано, що визначений позивачем розмір витрат, які виникли у зв`язку з підготовкою заяви про закриття провадження та заяви про розподіл судових витрат в порядку ст.129 ГПК України є завищеними, не відповідає критеріям розумності та не є співмірним із складністю заяв та часом, витраченим адвокатом на їх складання.
Вказаний висновок суду першої інстанції повністю узгоджується з наведеними нормами Господарського процесуального кодексу України та правовими позиціями Верховного Суду, які підлягають врахуванню всіма судами.
Щодо тверджень апелянта про те, що у клопотанні відповідача про зменшення витрат не містилось заперечень щодо розміру витрат з оплати заяви про розподіл судових витрат в порядку ст.129 ГПК України у даній справі, а тому суд не мав права зменшувати розмір цих витрат, то колегія суддів їх також відхиляє, оскільки дійсно, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за наявності клопотання іншої сторони, однак не позбавлено права за наявності відповідного клопотання зменшувати витрати які, на його думку є неспівмірними з заявленими, навіть за відсутності у відповідному клопотанні тверджень про це.
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що скаржником не обґрунтована наявність підстав для скасування оскарженої ухвали господарського суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги не містять важливих та доречних аргументів на користь позиції скаржника та не впливають на оцінку правильності висновку місцевого господарського суду про часткове задоволення заяви ТОВ ,,КОМУНТРАНС” про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, а відтак додаткова ухвала Господарського суду Одеської області від 02.11.2021 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.  

Керуючись ст.ст. 129, 269 - 271, 275, 276, 282, 288 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “КОМУНТРАНС” залишити без задоволення, додаткову ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.11.2021 у справі № 916/2597/21 – без змін.
Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 23.12.2021 о 12:00.

Головуючий суддя                                                            Разюк Г.П.                    
Суддя                                                                                 Колоколов С.І.
          Суддя                                                                                 Савицький Я.Ф.