П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року
м. Рівне

Справа № 572/361/21
Провадження № 22-ц/4815/1401/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Гордійчук С.О.,
суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.
секретар судового засідання:  Ковальчук Л.В.

учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Сарненська міська рада Сарненського району Рівненської області, треті особи ОСОБА_2 , Сарненська районна державна нотаріальна контора

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у м. Рівне апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 26 липня 2021 року, ухваленого в складі судді Ведяніної Т.О., дата складання повного текст усудового рішенняу не вказана, у справі №572/361/21,

в с т а н о в и в :
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Сарненської міської ради Сарненського району Рівненської області, треті особи ОСОБА_2 , Сарненська районна державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.
Позовна заява мотивована тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати – ОСОБА_3 . За життя мати склала заповіт  від 06.11.2008 року на все майно в рівних частках на ім`я   ОСОБА_4  (син) та ОСОБА_2 (онука).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його брат – ОСОБА_4 .  
Позивач вказує, що він належним чином прийняв спадщину після смерті матері, оскільки звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою, надавши усі необхідні документи, в тому числі, свідоцтво про смерть брата. Однак, нотаріус цю обставину залишила поза увагою.
У січні 2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії. Однак, нотаріусом було відмовлено у задоволені заяви, з підстав пропуску строку для прийняття спадщини.
Вказує, що строк на прийняття спадщини пропустив оскільки не обізнаний із вимогами законодавства в частині спадкування, вважав, що він прийняв спадщину належним чином, звернувшись до нотаріуса, крім цього, не знав про наявність заповіту, що, на думку позивача, є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.
З урахуванням викладеного, просить суд визначити додатковий строк, для подання заяви про прийняття спадщини.
Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 26 липня 2021 року в задоволені позовних вимог  ОСОБА_1 до Сарненської міської ради Сарненського району Рівненської області, треті особи ОСОБА_2 , Сарненська районна державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено повністю за безпідставністю позовних вимог.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наведена скаржником причина пропуску шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини є не поважною. Позивач не довів, що внаслідок юридичною необізнаності він був позбавлений фізичної можливості подати у встановлений законом строк після відкриття спадщини заяву нотаріусу про прийняття спадщини в порядку трансмісії. 
В апеляційній скарзі на судове рішення, позивач посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки та не навів висновків з приводу того, що після смерті матері він у встановлений строк звернувся до нотаріуса, а також надав свідоцтво про смерть брата ОСОБА_4 , однак нотаріус цей факт залишила без уваги і в січні 2021 року відмовила йому у видачі свідоцтва про прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії.
Також, скаржник вказує, що після смерті брата на території України діяли карантинні обмеження, що є поважною причиною пропуску строку.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Статтею 352ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду таким вимогам відповідає.
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 . Позивач є її спадкоємцем першої черги.
За життя  ОСОБА_3 склала заповіт  від 06.11.2008 року на все майно в рівних частках на ім`я   ОСОБА_4  (син) та ОСОБА_2 (онука).
Прийняти спадщину на Ѕ частину спадкового майна за заповітом ОСОБА_4 не встиг, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. 
Позивач після смерті матері відповідно до вимог законодавства прийняв спадщину, яка залишилась.
Відповідно до постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 13 січня 2021 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері, яка складає 1/8 частину, в зв`язку із ненаданням ним документів, що посвідчують право спадкодавця на спадкове майно. 
Позивач, після спливу строку на прийняття спадщини, виявив бажання прийняти спадщину за заповітом ОСОБА_3 , яка залишилась після смерті брата - ОСОБА_4 . 
Повідомленням №84/01-16 від 30 січня 2021 року за підписом завідувача Сарненської районної державної нотаріальної контори, Шапірко М.М. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті брата – ОСОБА_4 , в порядку спадкової трансмісії після померлої матері ОСОБА_3 , в зв`язку із пропуском встановленого ст.1270 ЦК України строку для прийняття спадщини.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Так, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року № 6-1215цс16. Підстав для відступлення від цієї правової позиції немає.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Із позовної заяви вбачається, що як на підставу поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 , зазначав те, що він не був обізнаний із законодавством щодо порядку прийняття спадщини та не знав, про існування заповіту складеного на користь брата.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.
Убачається, що позивач у строк, визначений законодавством не подав до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини за заповітом, що залишилась після смерті брата. 
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини (необізнаність позивача про те, що він має право на спадщину брата в порядку спадкової трансмісії ) не є тією поважною причиною, що є підставою для поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Доводи апеляційної скарги проте, що після смерті брата на території України діяли карантинні обмеження, що є також поважною причиною пропуску строку не заслуговують на увагу, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження наявності непереборних труднощів для вчинення дій, а саме подати заяву нотаріусу особисто чи через засоби зв`язку.
Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Змістом статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 – 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 26 липня 2021 року залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2021 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.