ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 лютого 2022 року           справа №200/3393/21-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Казначеєва Е.Г., Міронової Г.М., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року  у справі  № 200/3393/21-а (головуючий І інстанції Тарасенко І.М., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Відділу у місті Маріуполі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, державного кадастрового регістратора відділу у м. Маріуполь Головного управління Держгеокадастру Ліневської-Шиш Вікторії Леонідівни, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Відділу у місті Маріуполі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (далі – відповідач 1), державного кадастрового регістратора відділу у м. Маріуполь Головного управління Держгеокадастру Ліневської-Шиш Вікторії Леонідівни  (далі – відповідач 2),   в якому, з урахуванням змінених позовних вимог, просив: визнати незаконними дії відповідача 2 про внесення відомостей 14.07.2020 року про сервітут в поземельну книгу на земельну ділянку АДРЕСА_1 (а.с. 17-18). 
Ухвалою суду від 13.07.2021 року залучено до участі у справі у якості відповідача – Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.09.2021 року  у задоволенні позову відмовлено (а.с. 58-60).
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким задовольнити  позов через порушення норм матеріального, процесуального права. В обґрунтування доводів посилався на те, що внесення змін в поземельну книгу вносяться на підставі заяви власника. Такої заяви позивач не писав. Суд не з`ясував чому відповідач 2 порушив ч. 2 ст. 29 Закон України «Про державний реєстр» та втрутився у власність позивача. Суд застосував ст.ст. 123, 124, 127, 134, 141 ЗК України, які не мають відношення до предмету спору. Рішення суду прийнято без належних доказів, тільки з посиланням, що відповідач 2 вжив заходів. Суд не бачив поземельної книги на земельну ділянку АДРЕСА_1 (а.с. 70-72 ).
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Листом відповідача 1 від 31.12.2020 року № 1155/105-20 повідомлено, що рішенням Маріупольської міської ради від 29.07.2008 року № 5/23-4172 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , розроблений у 2008 році ПП ОСОБА_3 , та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером 1412300000:01:011:0333, Державний акт зареєстровано 26.09.2008 року за № 010816202444, Договір про встановлення земельного сервітуту, укладений між ОСОБА_2 та КП «Маріупольське виробниче управління водопровідно – каналізаційного господарства» зареєстрований 12.05.2010 року у Журналі реєстрації договорів сервітут за № 29.
Вказаний проект землеустрою містить проект договору про встановлення земельного сервітуту. Планом меж зон обмежень і сервітутів земельної ділянки, а також іншими документами, що включені до складу проекту землеустрою, передбачено, що на частину земельної ділянки, площею 0,0110 га встановлено сервітут з КП «МУВКГ» на право обслуговування мереж водопостачання і каналізації.
Правовстановлюючі документи на землю зареєстровані відповідно до наказу Держкомзему від 02.07.2003 року № 174 «Про затвердження Тимчасового порядку ведення реєстру земель» структурним підрозділом ДП «Центр державного земельного кадастру», який здійснював ведення Поземельних книг, видачу та державну реєстрацію правовстановлюючих документів на землю. 
Відомості про наявність обмежень на земельній ділянці 1412300000:01:011:0333 до Поземельної книги не вносилися, відомості про нього відсутні у Державному земельному кадастрі.
Державним кадастровим реєстратором відділу 14.07.2020 року Ліневською-Шиш В.Л. вжито заходів щодо внесення відомостей про сервітут до Поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим номером 1412300000:01:0333 на підставі затвердженого рішенням Маріупольської міської ради від 29.07.2008 року № 5/23-4172 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с. 6-7, 9).
За ч. 1 ст. 395 Цивільного кодексу України право користування (сервітут) є речовим правом на чуже майно.
Згідно ч. 1 статті 98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту – це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).
За ст. 402 Цивільного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.
Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки.
Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.  
Згідно п. 34 ч. 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»  виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.
За ч.ч. 1, 2 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.
Органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або передають їх у користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 127 Земельного кодексу України).
Згідно ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
За п. «а» ч. 1 статті 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.
Частиною 2 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено право власника земельної ділянки або землекористувача вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
За приписами ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
За ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року  № 280/97-ВР  (далі - Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються  відповідно до закону питання регулювання земельних відносин (п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР).
Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч. 1 ст. 59 Закону № 280/97-ВР ).
Згідно ч. 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
Таким чином, орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
За ч. 1 статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року № 3613-VI (далі – Закон № 3613-VI) державний земельний кадастр – єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.
Згідно ч. 1 статті 9 Закону № 3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
За ч.ч. 1, 2 статті 24 Закону № 3613-VI державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.
Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки.
Аналогічні приписи зазначені в Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року  № 1051 (далі – Порядок № 1051).
За п. 50 Порядку № 1051 дата відкриття Поземельної книги є датою державної реєстрації земельної ділянки. Номером Поземельної книги є кадастровий номер земельної ділянки.
Внесення відомостей до Поземельної книги в електронній (цифровій) формі є внесенням відомостей до Державного земельного кадастру (п. 51 Порядку № 1051).
За матеріалами справи правовстановлюючі документи на землю, зареєстровані відповідно до наказу Держкомзему від 02.07.2003 року № 174 «Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель» структурним підрозділом ДП «Центр державного земельного кадастру», який здійснював ведення Поземельних книг, видачу та державну реєстрацію правовстановлюючих документів на землю. 
До 1 січня 2013 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року № 1021 «Про затвердження порядків ведення поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» структурні підрозділи ДП «Центр державного земельного кадастру» мали доступ та вносили відомості до бази даних автоматизованої системи державного земельного кадастру (а.с. 50).
Відповідачі 1, 3 посилаються на те, що відомості про наявність обмежень на земельній ділянці 1412300000:01:011:0333 до поземельної книги не вносилися, відомості про нього відсутні у Державному земельному кадастрі (а.с. 50).
Таким чином, Державним кадастровим регістратором у м. Маріуполь Головного управління Держгеокадастру Ліневською – Шиш Вікторією Леонідівною правомірно вжито заходів щодо внесення відомостей про сервітут до поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим номером 1412300000:01:011:0333 на підставі затвердженого рішенням Маріупольської міської ради від 29.07.2008 року № 5/23-4172 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Крім того, звертаючись до суду з позовом, позивач не зазначив жодного обґрунтування, яке у відповідності до положень статті 123 Земельного кодексу України могло слугувати підставою для відмови у надані дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту.
Суд також враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові Великої Палати від 17.10.2018  року у справі № 380/624/16-ц про те, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки Державним кадастровим реєстратором відділу Ліневською – Шиш В.Л. правомірно та в межах своїх повноважень вжито заходів щодо внесення відомостей про сервітут до поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим номером 1412300000:01:011:0333 на підставі затвердженого рішенням Маріупольської міської ради від 29.07.2008 року № 5/23-4172 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Отже,  спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 250, 311,  315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року  у справі  № 200/3393/21-а за позовом ОСОБА_1 до Відділу у місті Маріуполі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, державного кадастрового регістратора відділу у м. Маріуполь Головного управління Держгеокадастру Ліневської-Шиш Вікторії Леонідівни, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання дій протиправними  - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 7 лютого 2022 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко

            Судді:                                                                                              Е.Г. Казначеєв

                                                                                                                     Г.М. Міронова