Ухвала
Іменем України 
16 лютого 2022 року
м. Київ           
справа № 650/860/18
провадження № 51-675ск22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 25 листопада 2019 року та вирок Херсонського апеляційного суду 
від 02 листопада 2021 року,
встановив:
За вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області 
від 25 листопада 2019 року ОСОБА_5 засуджено до покарання: за ч. 1 
ст. 125 КК України – у виді виправних робіт на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 185 КК України – у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 1 ст. 152 КК України – у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 70 цього Кодексу за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Херсонський апеляційний суд 02 листопада 2021 року скасував зазначений вирок місцевого суду в частині засудження ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України та на підставі ст. 49 цього Кодексу звільнив його від кримінальної відповідальності, 
а кримінальне провадження в цій частині закрив. Також апеляційний суд скасував вказаний вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_5 покарання 
та ухвалив новий вирок, яким призначив йому покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 185 КК України – на строк 4 роки; ч. 1 ст. 152 КК України – на строк 
3 роки 6 місяців. На підставі статей 70, 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань 
ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. У решті вирок суду залишено без змін.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що захисник не погоджується з вищевказаними судовими рішеннями та порушує питання про їх перегляд 
в касаційному порядку, попередньо поновивши строк на їх касаційне оскарження.
Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, суд дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати
у стані невизначеності.
Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, оскаржуваний вирок апеляційного суду було проголошено 02 листопада 2021 року, тоді як з касаційною скаргою захисник ОСОБА_4 звернулася до суду 08 лютого 2022 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження, що нею не заперечується з огляду на 
її прохання про поновлення вказаного строку.
Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо причини його пропуску є поважними. 
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
В обґрунтування поважності пропуску зазначеного строку захисник вказує на те, 
що в період складання касаційної скарги вона захворіла на коронавірусну інфекцію, 
у зв`язку з чим перебувала на лікуванні, що і завадило їй вчасно звернутися до суду 
зі скаргою в інтересах ОСОБА_5 . 
На підтвердження своїх доводів захисник додала до скарги копії результатів дослідження на COVID-19, згідно яких матеріали на дослідження були здані нею 
у лабораторії 21 січня 2022 року (як зазначено у графі «Дата і час забору зразка»), 
а наступного дня їй було видано результат – підтверджено факт наявності позитивного результату вірусу SARS-Cov-2 – COVID-19. 
Разом із тим, на наданій захисником копії вказаних результатів дослідження міститься QR-код – посилання на сайт з результатом такого дослідження, з якого убачається, що датою проведення вказаного дослідження є 19 листопада 2021 року, 
а не 21 січня 2022 року, як про це вказує захисник.
Зважаючи на наведене, а також враховуючи те, що жодних об`єктивних причин пропуску строку, які б касаційний суд міг визнати поважними, у поданій касаційній скарзі захисником не наведено, підстав для поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень колегія суддів не вбачає.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 429 КПК України у випадку, якщо касаційна скарга подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції 
за заявою особи, яка її подала, не знайшов підстав для поновлення цього строку, касаційна скарга повертається.
Враховуючи наведене, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити захиснику ОСОБА_4 у задоволенні її клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 25 листопада 2019 року та вироку Херсонського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року щодо засудженого ОСОБА_5 . 
Повернути захиснику ОСОБА_4 її касаційну скаргу на вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 25 листопада 
2019 року та вирок Херсонського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року щодо засудженого ОСОБА_5 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                                  ОСОБА_3