КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №754/16793/21                                                                                    головуючий у І інстанції:Бабайлова Л.М.  провадження 33/824/796/2022                                                     головуючий в апеляційній інстанції: Сліпченко О.І.

 
ПОСТАНОВА
Іменем України
17 лютого 2022 року                                                                                   м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду Сліпченко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м.Києва від 03 грудня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП) ОСОБА_1 -  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,-
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №146159 водій ОСОБА_1 11 жовтня 2021 року о 00 год. 15 хв. керував автомобілем «NissanPrimera», державний номерний знак НОМЕР_1 , по пр. Броварському, 51 в м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, поведінка, яка не відповідає обстановці). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.
 
Постановою Деснянського районного суду м.Києва від 03 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням,  представник ОСОБА_1                   14 грудня 2021 року подав апеляційну скаргу, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки в судовому засіданні присутнім не був, вважав, що справу було відкладено за його клопотанням. 
В апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції скасувати, та провадження у справі закрити.
Вважає, що ОСОБА_1  не підлягав огляду на стан сп`яніння, оскільки доказів на підтвердження того, що він перебував за кермом автомобіля матеріали справи не містять, у зв`язку із чим і відмовився від проходження огляду.
Вважає, що відеозапис долучений до матеріалів справи не може бути належним доказом вини, оскільки на ньому зафіксовано події не в повному обсязі. 

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали доводи апеляційної скарги. 
Строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, з огляду на відсутність  ОСОБА_1 в судовому засіданні при розгляді справи та відсутність доказів про вручення йому копії постанови. 
Приходжу до висновку наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.
За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Висновок суду першої інстанції про вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Як вбачається з матеріалів справи, огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» було запропоновано  ОСОБА_1 ,  оскільки щодо нього у працівників поліції були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. 
ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер».
ОСОБА_1 в своїх пояснення в суді першої інстанції та апеляційної інстанції вказував, що не керував транспортним засобом, а тому відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Зауважую, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що  ОСОБА_1  дійсно керував транспортним засобом.
Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №146159 вбачається, що інспектором було залучено свідків, під час відмови  ОСОБА_1 від проходження огляду.
При цьому, відеозапис долучений до протоколу є не інформативним, оскільки на ньому відсутня фіксація правопорушника та відсутня частина запису, яка б надала змогу встановити, що  ОСОБА_1 до моменту складення протоколу керував транспортним засобом.
За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо винуватості  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого              ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження вказаного, зокрема того, що ОСОБА_1  керував транспортним засобом.
Як визначено п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова Деснянського районного суду м.Києва від 03 грудня 2021 року щодо притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасуванню, а провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю, за відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м.Києва від 03 грудня 2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Деснянського районного суду м.Києва від 03 грудня 2021 року скасувати.
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення, відповідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає. 
 
Суддя                                                                                                О.І. Сліпченко