ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року	Львів	Справа № 813/2987/14 пров. № А/857/21680/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Качмара В.Я., Пліша М.А.,
за участю секретаря судових засідань –                     Юник А.А.,  
розглянувши у судовому засіданні апеляційними скаргами Залізничної об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області та Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року (головуючий суддя: Грень Н.М., місце ухвалення - м. Львів, дата складення повного тексту – 19.09.2016) у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» до Залізничної об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (правонаступник - Головне управління ДПС України у Львівській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, –

встановив:

Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького»  14.04.2014 звернулося із позовом, в якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення від 20 листопада 2013 року: 
- № 0002622210/7849 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на 496574 грн за основним платежем та на 248287 грн за штрафними санкціями;
- № 0002632210/7850, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на 3552192 грн за основним платежем та на 888048 грн за штрафними санкціями; 
- № 0000722230/7851, згідно з яким платнику податків визначено штрафні санкції за порушення норм з регулювання обігу готівки у сумі 3564 грн;
- № 0001061720 про збільшення позивачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 712,80 грн за основним платежем та 688,20 грн. за штрафними санкціями; 
- податкове повідомлення-рішення від 30 січня 2014 року № 0000172201/1349, яким збільшено грошове зобов`язання з податку на прибуток на 1258037 грн за основним платежем та на 314509,25 грн за штрафними санкціями.
Вказана справа неодноразово розглядалась судами. 
Так, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2014, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.06.2015, позов задоволено частково. Визнано протиправними і скасовано: податкове повідомлення-рішення від 20.11.2013 № 0002622210/7849 в частині визначення платникові грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 281073 грн. за основним платежем та 140536,50 грн. за штрафними санкціями, а також податкове повідомлення-рішення від 30.01.2014 № 0000172201/1349 в частині нарахування грошового зобов`язання з податку на прибуток у сумі 165675 грн. за основним платежем та 41418,75 грн. за штрафними санкціями, в решті позову відмовлено.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.05.2016, касаційні скарги державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» та державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області задоволено частково. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2014 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.06.2015 у справі № 813/2987/14 скасовано в частині позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 30.01.2014 № 0000172201/1349.
У цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В решті постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2014 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.06.2015 у справі № 813/2987/14 (876/7716/14) залишено без змін.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області № 0000172201/1349 від 30.01.2014 в сумі 454983 грн 75 коп з них 363987,00 грн. за основним платежем та 90996,75 грн - за штрафними санкціями. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.11.2021 касаційні скарги Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» та Залізничної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області задоволено частково. Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2016 року скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.
У вказаній постанові Верховний Суд вказав, що незважаючи на вимогу Вищого адміністративного суду України в ухвалі від 25 травня 2016 року, апеляційним судом, у ході повторного розгляду справи, так і не було надано оцінки правильності здійсненої судом першої інстанції ідентифікації (диференціації) за окремими епізодами частин рішення суб`єкта владних повноважень (податкового повідомлення-рішення від 30 січня 2014 року № 0000172201/1349), які відповідають та/або не відповідають вимогам законодавства, тобто не визначено конкретних сум податкових зобов`язань (у тому числі штрафних санкцій), які визначені інспекцією за наявності правових підстав та/або їх відсутності.
Позивач в апеляційній скарзі посилається на ту обставину, що судом першої інстанції поза увагою залишено частину оскарженого податкового повідомлення-рішення, зокрема щодо заниження податку на прибуток за рахунок безпідставного зменшення нарахованого податку на прибуток, заниження інших доходів на суму безоплатно отриманих послуг, заниження доходів за рахунок не проведеного коригування витрат за результатами порушень зазначених в акті попередньої планової перевірки. Просить постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідач у апеляційній скарзі зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Зокрема, посилається на встановлені перевіркою порушення та просить постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.
Відповідчем, 16.02.2022 подано клопотання про заміну сторони. Проаналізувавши вказане клопотання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що таке підлягає задовленню та замінив Залізничну об`єднану Державної податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області на Головне управління ДПС України у Львівській області (ЄДРПОУ ВП 43968090).
Представник відповідача  у судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, а позивача відхилити.
Представник позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача не визнав, а апеляційну скаргу підприємства просив задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги задоволеними бути не можуть з таких мотивів.
За наслідками касаційних переглядів справи, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції є вимога позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області від 30 січня 2014 року № 0000172201/1349, яким підприємству збільшено грошове зобов`язання з податку на прибуток в сумі 1572546 грн 25 коп, з них 1258037 грн за основним платежем та на 314509,25 грн за штрафними санкціями.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що внаслідок ліквідації об`єктів основних фондів у позивача не виникло додаткове майно, за рахунок якого підлягає сплаті (нарахуванню) податок на прибуток.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржене податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем за наслідками проведення планової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 по 30.06.2013, валютного та іншого законодавства за той самий період, оформленої актами від 30.10.2013 № 1037/22-10/33073442 та від 27.01.2014 № 101/22-10/33073442.
Цією перевіркою встановлено заниження підприємством податку на прибуток у сумі 1258 037 грн, у тому числі за 3 квартал 2012 року в сумі 391425 грн, за 4 квартал 2012 року в сумі 195906 грн, за 1 квартал 2013 року в сумі 64906 грн, за 2 квартал 2013 року в сумі 605800 грн. 
Підставою для нарахування платникові податку оспорюваної суми грошового зобов`язання з податку на прибуток стали висновки контролюючого органу про заниження підприємством: 
-          податку на прибуток за рахунок безпідставного зменшення нарахованого податку на прибуток за півріччя 2013 року на суму авансових внесків при виплаті дивідендів за 2012 рік у сумі 123 732 грн (штрафна санкція 25% на суму 30933 грн);
-          інших доходів у результаті не включення до доходів вартості послуг безоплатно отриманих платником податку (ЄВРО 2012), що призвело до заниження податку на прибуток за 3 та 4 квартали 2012 року в розмірі 223344 грн (штрафна санкція 25% на суму 55836 грн) та за 1 та 2 квартали 2013 року у розмірі 546974 грн (штрафна санкція 25% на суму 136743, 50 грн), а всього в сумі 770318 грн за основним платежем (штрафна санкція 25% на суму 192579 грн 50 коп);
-          інших доходів на суму ТМЦ отриманих у процесі ліквідації основних засобів (щебінь) у розмірі 322044 грн (штрафна санкція 25% на суму 80511 грн);
-          доходів за рахунок не проведення коригування витрат за результатами порушень зазначених в акті попередньої планової перевірки у розмірі 41943 грн (штрафна санкція 25% на суму 10485 грн 75 коп).
За результатами проведеної перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 30.01.2014 № 0000172201/1349, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток в сумі 1572546 грн 25 коп, з них за основним платежем 1258037 грн та штрафні санкції 314509, 25 грн.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Щодо збільшення підприємству оподаткованого доходу на вартість безоплатно одержаних послуг з користування майном, суд апеляційної інстанції зазначає.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до Договору позички № 316-12 від 08.06.2012, ДП «Дирекція з будівництва об`єктів до ЄВРО 2012 у м. Львові ДП «Західінфрапроект» передано ДП «Міжнародний аєропорт «Львів» імені Данила Галицького в безоплатне користування майно (спеціалізованої техніки) для забезпечення господарської діяльності аєропорту цивільної авіації у м. Львові. 
Відповідно до підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 ПК до складу оподатковуваного доходу платника включається, зокрема, вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни.
Згідно з визначенням, наведеним у підпункті 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 ПК постачання послуг - це будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.  З метою оподаткування постачанням послуг є, зокрема, постачання послуг іншій особі на безоплатній основі (підпункт «в»).
Наведені податкові приписи не дають підстави для висновку про те, що кваліфікуючою ознакою операції з постачання послуг є мета надання таких послуг.
Із змісту установлених перевіркою обставин вбачається, що позивач використовував передану йому у користування техніку у власній господарській діяльності з надання послуг із забезпечення посадки, зльоту повітряних суден, авіаційної безпеки, забезпечення обслуговування пасажирів в аєровокзалі тощо. Підприємством не надано доказів використання одержаної у користування техніки виключно в рамках Державної цільової програми підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу та без отримання комерційного доходу в результаті участі Підприємства у цій програмі.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки контролюючого органу щодо заниження підприємством інших доходів у результаті не включення до доходів вартості послуг, безоплатно отриманих платником податку відповідає вимогам закону. 
Отже, відповідач правомірно збільшив підприємству оподаткований дохід на вартість безоплатно одержаних послуг з користування майном на суму 962 897 грн 50 коп, а саме за основним платежем 770318 грн (за 3 та 4 квартали 2012 року в розмірі 223344 грн та за 1 та 2 квартали 2013 року у розмірі 546974 грн) та штрафні санкції в сумі 192579, 50 грн. А тому в цій частині оскаржуване податкове повідомлення – рішення є правомірним та скасуванню не підлягає.
Щодо заниження доходів на суму ТМЦ отриманих у процесі ліквідації основних засобів, суд апеляційної інстанції зазначає. 
Згідно Наказу Міністерства Інфраструктури України від 12.03.2012 № 158 «Про списання основних засобів з балансу ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького», підприємство проводило списання основних засобів. У процесі ліквідації основних засобів позивачем отримано ТМЦ (металобрухт, бетон, щебінь, асфальтобетон), які частково було оцінено та включено до складу доходів. Однак, частково ТМЦ оприбутковано лише в кількості, а саме щебінь в кількості 47705,36 т.
У результаті списання вказаних основних засобів оприбутковано ТМЦ (бетон, щебінь, асфальтобетон) на загальну суму 396304,67 грн, а саме: асфальтобетон на суму 8925,82 грн (10 711,03 т.*0,8333 грн), бетон на суму 23 311,75 грн (27 973,83 т*0,8333 грн), щебінь б/у на суму 364067,10 грн (11744,1 т*31,00 грн).
У бухгалтерському обліку оприбуткування ТМЦ відображено проведенням Дт 20 Кт 746 на суму 396 304,67 грн. Дану суму включено до складу інших доходів та відображено у рядку 03 Податкових Декларацій «Інші доходи» за відповідні періоди.
Окрім того, ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» оприбутковано щебеню б/у в кількості 49469,1 т згідно прихідних ордерів: від 18.04.2012 № 719 - 10537,07 т, від 18.04.2012 № 721 - 18 101,4 т, від 11.06.2012 № 347 - 20 830,63 т.
Відповідно до складу інших доходів, оприбуткований щебінь б/у в кількості 49469,1 т, не включено до складу доходів.
Відповідно до підпункту 135.5.15 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України (далі - ПК) до складу оподатковуваного доходу включаються інші доходи платника податку за звітний податковий період.
Відповідно до визначення, наведеного у підпункті 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 ПК доходи - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.
У силу пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).
Таким чином, оцінюючи поняття «інші доходи» у розумінні підпункту 135.5.15 пункту 135.5 статті 135 ПК слід виходити зі змісту доходу як економічної категорії, що є економічною вигодою платника, тобто набуття у результаті господарської операції або інших обставин будь-яких додаткових матеріальних благ, збільшення приросту активів платника. Такий приріст може відбуватися як в результаті одержання платником будь-якого додаткового майна, так і в результаті збереження активів (економії).
Отже, внаслідок ліквідації об`єктів основних фондів у підприємства не виникло додаткове майно, за рахунок якого підлягає сплаті (нарахуванню) податок на прибуток; з установлених перевіркою обставин справи вбачається фактична трансформація наявних у платника основних фондів у матеріали (щебінь) без будь-якого додаткового приросту майна, його збільшення; наведене виключає наявність у Підприємства оподатковуваного доходу у розумінні підпункту 135.5.15 пункту 135.5 статті 135 ПК.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, що визнання «іншим доходом» щебеню у кількості 49644,49 тонн, одержаного платником у результаті ліквідації основних фондів (кінцевої смуги безпеки, магістрально-рульової доріжки, місця стоянок літаків, перону, рульових доріжок тощо) є безпідставним, що в свою чергу вказує на неправомірне збільшення позивачеві грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток в сумі 322044 грн та застосування штрафної санкції в сумі 80511 грн.
Щодо заниження доходів за рахунок не проведеного коригування витрат за результатами порушень зазначених в акті попередньо проведеної планової перевірки, суд апеляційної інстанції зазначає.
Відповідно до положень пункту 56.18 статті 56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
При цьому посилання у цій нормі на «грошове зобов`язання» не перешкоджає поширенню наведеного правила на від`ємне значення об`єкта оподаткування. Адже принцип рівності оподаткування не дозволяє тлумачити положення пункту 56.18 статті 56 ПК як такі, що розрізняють результат обчисленого податку в залежності від позитивної або від`ємної суми. Зворотне розуміння аналізованої норми не було б об`єктивним.
Отже, правила узгодження грошового зобов`язання застосовуються як при нарахуванні контролюючим органом за податковим повідомленням-рішенням позитивного значення грошового зобов`язання, так і при зменшенні податковим органом від`ємного значення об`єкта оподаткування за податковим повідомленням-рішенням.
Встановивши факт оскарження платником податкових повідомлень-рішень, за якими підприємству зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування податку на прибуток за наслідками попередньої податкової перевірки, суд першої інстанції правомірно відхилив доводи контролюючого органу про наявність у позивача обов`язку з врахування відповідних висновків податкового органу при формуванні даних податкової звітності з податку на прибуток за розглядуваний період.
Отже, судом першої інстанції правомірно не взято до уваги висновки відповідача про те, що позивачем занижено доходи за рахунок не проведення коригування витрат за результатами порушень зазначених в акті планової перевірки від 20.04.2012 № 476/22-10/33073442, оскільки вказане питання було неузгодженим та оскаржувалось у судовому порядду. А відтак, донарахування податкових зобов`язань на суму 52428,75 грн з яких 41943,00 грн основних зобов`язань  та 10485,75 грн штрафних (фінансових) санкцій є протиправним та підлягає скасуванню. 
Щодо твердження контролюючого органу, що ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького неправомірно зменшено суму податкових зобов`язань з податку на прибуток за півріччя 2013 року на суму авансових внесків при виплаті дивідендів за 2012 рік у сумі 123  732 грн, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Так, абзацом п`ятим пункту 57.1 статті 57 ПК передбачено, що на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом.
Згідно з абзацом шостим цього ж пункту, якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу, перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.
Аналізуючи наведені законодавчі приписи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що податковим законодавством передбачено визначення суми щомісячних авансових внесків виключно у декларації за попередній звітний рік і не передбачено механізму коригування (зменшення) такої суми протягом року. Отже, платник податків здійснює залік сплачених протягом 2013 року сум авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідентів у зменшення щомісячних авансових внесків за результатами декларування за звітний 2013 рік. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що всупереч п. 57.1 ст. 57, п. 153.3 ст. 153 ПК України, ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» зменшено суму податкових зобов`язань з податку на прибуток за півріччя 2013 року на суму авансових внесків при виплаті дивідендів за 2012 рік в сумі 123732 грн.
З вищенаведенного, суд апеляційної інстанції вважає правомірними дії відповідача щодо зменшення нарахованого податку на прибуток за півріччя 2013 року в сумі 123  732 грн та штрафної санкції 30933 грн, а тому в цій частині оскаржуване податкове повідомлення-рішення не підлягає скасуванню.
Таким чином, апеляційні скарги Залізничної об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області та Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького не спростовують правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводяться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
Відповідно до приписів ст. 139 КАС України, підстави для стягнення судових витрат відсутні. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Керуючись ст. ст. 310, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд –

постановив:

апеляційні скарги Залізничної об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області та Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року у справі № 813/2987/14 – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 04.03.2022.