ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

17 лютого 2022 року                                                                            м. Чернівці
справа № 723/238/20
провадження 822/16/22
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Перепелюк І. Б. 
суддів : Владичана А.І., Одинака О.О.
секретар Скрипка С.В. 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 06 жовтня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Першого відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецької області, треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування постанови та акту про передачу майна

встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24 листопада 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Першого відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування постанови та акту про передачу майна.
Посилався на наступне. Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24 листопада 2020 року визнано незаконними та скасовані постанова ЗВП №57519215 від 16 грудня 2019 року та акт ЗВП №57519215 від 16 грудня 2019 року заступника начальника Першого відділу державної виконавчої служби м.Чернівців Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Громової Л.В. про передачу в рахунок погашення боргу стягувачу ОСОБА_2 нежитлової будівлі торговельно-розважального комплексу літ. «А» загальною площею 998.4кв.м. та земельної ділянки кадастровий номер №7324589700:02:001:0064 площею 0.2640га цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що знаходяться по АДРЕСА_1 .
Підставою для задоволення позовних вимог стало рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2019 року, яким задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, перший відділ ДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області про визнання права власності на 1/2 частину майна та зняття з нього арешту та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,1057га кадастровий номер №7324589700:02:001:0063 цільове призначення для ведення особистого селянського господарства за адресою с.Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області; Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,1059га (кадастровий номер 7324589700:02:001:0065) цільове призначення для ведення особистого селянського господарства за адресою с.Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області; 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,2640га (кадастровий номер 7324589700:02:001:0064) цільове призначення якої 1.11.6 іншої комерційної діяльності (для розміщення торгово-розважального центру) за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частину торгівельно-розважального комплексу літ. А, загальною площею 998,40кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , звільнено з-під арешту вказане майно.
На підставі цього рішення суд дійшов висновку, що оскільки об`єкт електронних торгів, а саме: торгівельно-розважальний комплекс літ. А, загальною площею 998,40кв.м. та земельна ділянка кадастровий номер 7324589700:02:001:0064 площею 0.2640га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю, внаслідок чого державному виконавцю необхідно було з`ясувати у боржника правову природу спільного майна, наявність спільної сумісної власності на вказане майно, вчинити дії, передбачені ст. 73 СК України, ст.ст. 371, 366 ЦК України і лише після того здійснювати електронні торги в порядку, визначеному законом, виносити постанову та складати акт. 
Постановою Верховного суду від 11 серпня 2021 року по справі №723/826/19 касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 30 квітня 2020р. скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа, перший відділ ДВС м.Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області про визнання права власності на Ѕ частину майна та зняття з нього арешту - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 33617,50грн.
З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2019 року та постанова Чернівецького апеляційного суду від 30 квітня 2020року втрачають законну силу. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Посилаючись на зазначене, ОСОБА_2 просив задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та скасувати рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24 листопада 2020 року і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Першого відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування постанови та акту про передачу майна.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 6 жовтня 2021 року заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задоволено. Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24 листопада 2020 року в справі №723/238/20, провадження 2/723/744/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Першого відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування постанови та акту про передачу майна - скасовано за нововиявленими обставинами.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Першого відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування постанови і акту про передачу майна - відмовлено.
Стягнуто з  ОСОБА_1   на користь  ОСОБА_2 судовий збір 1261,20грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000грн. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Сторожинецького району Чернівецької області від 06 жовтня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
ОСОБА_1  в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. 
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції, скасовуючи рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24 листопада 2020 року не врахував, що позовна заява ОСОБА_1 містила також інші підстави для визнання незаконними та скасування постанови та акту про передачу майна.
Також при винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не врахував, що 1/2 частини майна, яке державний виконавець Першого відділу ДВС м.Чернівців ГТУЮ у Чернівецькій області Громова Л.В. передала ОСОБА_2 в рахунок боргу належить ОСОБА_1 .
Право власності ОСОБА_1 на Ѕ частину майна, яке постановою та актом про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу передано ОСОБА_2 наразі не скасовано, та зареєстровано за нею, а відтак створює презумцію права власності ОСОБА_1 .
На момент винесення державним виконавцем Першого відділу ДВС м.Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області Громовою Л.В. постанови про передачу майна (16.12.2019 року) вказане виконавче провадження вже більше як 4 місяці перебувало на виконанні у іншому органі виконавчої служби, а тому державний виконавець Першого відділу ДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області Громова Л.В. не мала права виносити оскаржувану постанову та вчиняти будь-які інші виконавчі дії в рамках даного виконавчого провадження.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
        ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 фактично понесені витрати на надання правничої допомоги.

Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом 
Судом встановлено наступне. Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24 листопада 2020 року визнано незаконними та скасовані постанова ЗВП №57519215 від 16.12.2019 року та акт ЗВП №57519215 від 16.12.2019 року заступника начальника Першого відділу державної виконавчої служби м.Чернівців Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Громової Л.В. про передачу в рахунок погашення боргу стягувачу ОСОБА_2 нежитлової будівлі торговельно-розважального комплексу літ. «А» загальною площею 998.4кв.м. та земельну ділянку кадастровий номер №7324589700:02:001:0064 площею 0.2640га цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що знаходяться по АДРЕСА_1 .
При ухваленні рішення, суд брав до уваги ту обставину, що оскільки об`єкт електронних торгів, а саме: торговельно-розважальний комплекс літ. А, загальною площею 998,4кв.м. та земельна ділянка кадастровий номер №7324589700:02:001:0064, площею 0,2640 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що знаходяться по АДРЕСА_1 , є спільною сумісною власністю, внаслідок чого державному виконавцю необхідно було з`ясувати, перш за все у боржника правову природу спільного майна, наявність спільної власності на вказане майно, вчинити дії, передбачені ст. 73 СК України, ст.ст. 371, 366 ЦК України, і лише після того здійснювати електронні торги в порядку, визначеному законом, виносити постанову та складати акт.
Постановою Верховного суду від 11 серпня 2021 року по справі №723/826/19 рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 30 квітня 2020 року скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа, перший відділ ДВС м.Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області про визнання права власності на 1/2 частину майна та зняття з нього арешту - відмовлено. 
16.12.2019р. постановою Заступника начальника Першою відділу державної виконавчої служби м.Чернівців Головного територіального управління юстиції Чернівецької області Громової Л.В. передано ОСОБА_2 наступне нереалізоване майно, а саме: нежитлова будівля торгівельно-розважального комплексу, літ. А. загальною площею 998.40кв.м.. яка знаходиться по АДРЕСА_1 ;
-земельна ділянка, кадастровий помер 7324589700:02:001:0064, площею 0,2640 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка знаходиться за адресою: Чернівецька область Сторожинецький район, с.Тисовець за ціною третіх електронних торгів - 4 381 160.00 (чотири мільйони триста вісімсот одна тисяча сто шістдесят) грн.
16.12.2019р. начальником Першого відділу державної виконавчої служби м.Чернівців Головного територіального управління юстиції Чернівецької області Смотр Д. О. затверджений Акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу на користь ОСОБА_2 .

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Ухвалюючи рішення про задоволення заяви та переглядаючи рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції вірно встановив всі обставини справи з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами; підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Згідно п. 4 вказаної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.
Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.
При винесенні рішення від 24 листопада 2020 року, суд першої інстанції задовольняючи позов прийняв до уваги те, що за ОСОБА_1 відповідно до рішення Сторожинецького районного суду від 26.12.2019 року визнано право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,1059га (кадастровий номер 7324589700:02:001:0065) цільове призначення для ведення особистого селянського господарства за адресою с.Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області; 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,2640га (кадастровий номер 7324589700:02:001:0064) цільове призначення якої 1.11.6 іншої комерційної діяльності (для розміщення торгово-розважального центру) за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частину торгівельно-розважального комплексу літ. А, загальною площею 998,40кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , звільнено з-під арешту вказане майно.
Постановою Верховного суду від 11 серпня 2021р. по справі №723/826/19 рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2019р. та постанову Чернівецького апеляційного суду від 30 квітня 2020р. скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа, перший відділ ДВС м.Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області про визнання права власності на Ѕ частину майна та зняття з нього арешту - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 33617.50грн.
Також встановлено, що 16.12.2019 року постановою Заступника начальника Першою відділу державної виконавчої служби м. Чернівці ГТУЮ Чернівецької області Громової Л.В. передане ОСОБА_2 наступне нереалізоване майно, а саме: нежитлова будівля торгівельно-розважального комплексу, літ. А. загальною площею 998.40кв.м. яка знаходиться по АДРЕСА_1 ;
- земельна ділянка, кадастровий помер 7324589700:02:001:0064, площею 0,2640 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка знаходиться за адресою: Чернівецька область Сторожинецький район, с.Тисовець за ціною третіх електронних торгів - 4 381 160.00 (чотири мільйони триста вісімсот одна тисяча сто шістдесят) грн.
16.12.2019 року начальником Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці ГТУЮ Чернівецької області Смотр Д. О. затверджений Акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу на користь ОСОБА_2 .
Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначені заходи примусового виконання рішень :
1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.
Частинами 6, 9 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі не реалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованою майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.
Судом першої інстанції було встановлено, що при винесенні оскаржуваних акта та постанови Першим відділом ДВС м.Чернівців ГТУЮ у Чернівецької області були враховані: 
- черговість надходження виконавчого документа на виконання;
- ухвала Шевченківського районного суду м.Чернівців від 16 червня 2017року про накладення арешту в інтересах ОСОБА_2 ;
- ухвала Чернівецького апеляційного суду від 14 листопада 2019року по справі №723/826/19, якою скасована ухвала Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 02 вересня 2019р. про заборону Першому відділу ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області передавати стягувачам у зведеному виконавчому провадженні ОСОБА_2 та ОСОБА_4 нереалізоване майно на електронних торгах, а саме: торгівельно-розважальний комплекс літ. А. загальною площею 998.40кв.м. та земельну ділянку кадастровий помер 7324589700:02:001:0064, площею 0,2640га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в позові  ОСОБА_1 . 
Доводи апелянта, що право власності ОСОБА_1 на Ѕ частину майна, яке постановою та актом про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу передано ОСОБА_2 наразі не скасовано, та зареєстровано за нею, а відтак створює презумцію права власності ОСОБА_1 є безпідставними та спростовуються наступним.
Як встановлено судом Постановою Верховного Суду від 11 серпня 2021 року рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 30 квітня 2020 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа - Перший відділ державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області, про визнання права власності на 1/2 частину майна та зняття з нього арешту - відмовлено.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні обставин існування в особи права власності необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки        сама но собі державна реєстрація прав не е підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. 
Отже внесені до ЄДР записи (надані витяги), не свідчать про право ОСОБА_1 на 1/2 майна з огляду на Постанову Верховного Суду від 11 серпня 2021 року, якою скасована підстава виникнення права власності.
В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що на момент винесення державним виконавцем Першого відділу ДВС м.Чернівців ГТУЮ у Чернівецькій області Громовою Л.В. постанови про передачу майна від 16.12.2019 року вказане виконавче провадження вже більше як 4 місяці перебувало на виконанні у іншому органі виконавчої служби, а тому державний виконавець не мала права виносити оскаржувану постанову та вчиняти будь-які інші виконавчі дії в рамках даного виконавчого провадження.
Такі доводи є безпідставними з огляду на наступне. 14.08.2019 року заступником начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби          начальником Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Малим О.В. винесено постанову про передачу матеріалів зведеного виконавчого провадження № 57519215 щодо виконання рішень про стягнення з ОСОБА_3 коштів, що перебуває на примусовому виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби м.Чернівців Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області для подальшого виконання.
Однак, ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 11 вересня 2019 року по скарзі № 727/9423/19, провадження № 4-С/727/1 і 6/19, було забезпечено скаргу та заборонено Першому відділу державної виконавчої служби м.Чернівців Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області передавати матеріали зведеного виконавчого провадження №ВГ1 57519215 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області для подальшого виконання до набрання рішенням у цій справі законної сили. Рішення суду у цій справі набрало законної сили лише 29 травня 2020 року. 
З огляду на наявність ухвали суду про заборону Першому відділу державної виконавчої служби м.Чернівців Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області передавати матеріали зведеного виконавчого провадження № ВП 57519215 до відділу примусового виконання рішень - дії заступника начальника Першого відділу ДВС м.Чернівців ГТУЮ у Чернівецькій області Громової Л.В. відповідають вимогам закону. 

Щодо судових витрат

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків  тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
       З матеріалів справи встановлено, що 20 серпня 2021 року між ОСОБА_2 та адвокатом Гуртовою Т.І. був укладений договір про надання правової допомоги адвокатом.
Додатковою угодою №2 від 03.01.2022 року до договору визначений фіксований розмір вартості роботи адвоката, який не залежить від кількості витраченого часу. 
Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції становить -5500 грн., а саме за складання відзиву на апеляційну скаргу 4000 грн., участь адвоката в судовому засіданні в режимі відеоконференції -1500 грн.  ОСОБА_2 сплатив на користь адвоката кошти в сумі 5 500 грн за складання відзиву на апеляційну скаргу та майбутню участь адвоката в судовому засіданні. Робота прийнята клієнтом, що підтверджується актом приймання-передачі.
Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу чи заперечення ОСОБА_5 щодо неспівмірності цих витрат до апеляційного суду не надходило.
Отже, за відсутності заперечень з боку сторони позивача, щодо розміру витрат понесених позивачем на оплату професійної правничої допомоги, враховуючи співмірність цих витрат, апеляційний суд вважає, що такі витрати підлягають стягненню в повному обсязі.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційних скарг
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд 

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 06 жовтня 2021 року залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5500 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повної постанови – 21 лютого 2022 року.

Головуючий                                                                І.Б. Перепелюк 

       Судді:                                                                       А.І. Владичан

               О.О. Одинак