ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2021 року
м. Харків
справа № 642/62/21
провадження № 22-ц/818/5902/21
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого : Хорошевського О.М.
суддів колегії: Котелевець А.В., Яцини В.Б.
за участі секретаря – Жмай Ю.С.
учасники справи:
позивач – Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»
відповідач - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2021 року, постановлене суддею Грінчук О.П., 
у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом в якому просило стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.03.2019 року у сумі 409436,77 грн. - заборгованість за тілом кредиту, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 6141, 55 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 04.03.2019 року між сторонами було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит на картковий рахунок у вигляді кредитного ліміту. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами Банку», складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим станом на 05.11.2020 у відповідача перед банком виникла заборгованість у вищезазначеному розмірі, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2021 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за простроченим тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 04.03.2019 станом на 05.11.2020 у розмірі 116 609 грн. 39 коп. В іншій частині вимог – відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог щодо стягнення простроченого тіла кредиту та прострочених відсотків та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що відповідачем було погоджено всі істотні умови кредитного договору, підписано паспорт споживчого кредиту. У паспорті зазначено процентну ставку 0,00001% річних, поза межами пільгового періоду 42% річних (3,5% на місяць) для картки Універсальна Голд та 43,2 % річних (3,6 % на місяць) для картки Універсальна. Також передбачено відсотки за користування поза межами пільгового періоду 52,84% та 53,36%. При невиконанні застосовується подвійна ставка тобто 84% для картки Універсальна Голд та 86,4% для картки Універсальна. Зауважує, що суд безпідставно відмовив у стягненні частики заборгованості за тілом кредиту, відсотків та прострочених. Судом не враховано висновки Великої палати Верховного Суду від 03.07.2021 у справі №342/180/17.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка була надана відповідачу, була актуальною лише два тижні, а саме до 03 липня 2018 року, й матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених умов були прийняті позичальником, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування. З наданого позивачем розрахунку заборгованості, а також виписки по рахунку вбачається, що за рахунок тіла кредиту вже з 29.06.2018 року банком стягувалися відсотки за користування кредитом, розмір яких сторонами не узгоджувався, і тим самим збільшувалося тіло кредиту. За даними розрахунку та виписки по рахунку відповідачем за рахунок тіла кредиту були погашені відсотки на загальну суму – 292 827, 38 грн. Таким чином простим математичним розрахунком доводиться, що відповідачем непогашеним залишається тіло кредиту в сумі 116 609, 39 грн. (409 436, 77 грн. - 292 827, 38 грн. = 116 609, 39 грн.), яка підлягає стягненню на користь позивача. 

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 04 березня 2019 року ОСОБА_1 було заповнено та підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно якої він погодився з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно умов вказаного договору відповідач збільшив розмір кредитного ліміту до 400 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Для користування кредитними коштами відповідачу було видано кредитні картки на яких йому встановлено кредитний ліміт, а саме: № НОМЕР_1 дата відкриття 18.06.2018 з терміном дії до 06/19; №  НОМЕР_2 дата відкриття 18.10.2018 з терміном дії до 10/19; № НОМЕР_3 дата відкриття 11.12.2018 з терміном дії до 02/20; №   НОМЕР_4 дата відкриття 02.07.2019 з терміном дії до 06/22.

З копії виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що в період з 18.06.2018 р. по 01.08.2020 р. надані позивачем грошові кошти відповідач використовував на власні потреби (зняття готівки, придбання товарів, поповнення мобільного телефону, оплата за послугу «Миттєва розстрочка», оплата за сервіс «Оплата частинами» та інш.), шляхом здійснення відповідних операцій за допомогою банківських карток.

Із розрахунку заборгованості та наданої виписки також вбачається, що відповідач частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами.

Згідно з наданим ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунком, у ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 05.11.2020 виникла заборгованість за простроченим тілом кредиту складає 409436,77 грн.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum,World Black Edition, World Elite, Infinite, Visa Signature, Паспорт споживчого кредиту та Витяг з Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.
З даного розрахунку також вбачається, що за період з 18.06.2018 р. по 01.08.2020 р. банком здійснювалося автоматичне списання нарахованих відсотків та комісій шляхом збільшення суми боргу та віднесення її до тіла кредиту на загальну суму 292 827, 38 грн. а саме: 29.06.2018 року-268,13 грн; 20.07.2018 року-3 374, 62 грн; 31.08.2018 року -2 865,86 грн; 15.09.2018 року -10 754, 79 грн; 31.10.2018 року-11 464, 28 грн; 30.11.2018 року-11 948, 06 грн.; 31.12.2018 року-12 573, 65 грн.; 31.01.2019 року-6, 65 грн; 31.01.2019 року-12 554, 45 грн; 28.02.2019 року-0, 59 грн; 28.02.2019 року-11 056, 64 грн; 29.03.2019 року-11 862,18 грн; 30.04.2019 року-2, 18 грн.; 30.04.2019 року-13 081, 98 грн.; 31.05.2019 року-51, 44 грн; 31.05.2019 року-12 809, 13 грн; 18.06.2019 року-7 438, 33 грн; 01.08.2019 року-18 194, 68 грн.; 01.09.2019 року-12 805, 74 грн.; 01.10.2019 року-12 310, 49 грн.; 01.01.2020 року-24 117, 26 грн.; 01.02.2020 року -13 242, 98 грн.; 01.03.2020 року -25 045, 25 грн.; 01.04.2020 року-13 382, 26 грн.; 01.05.2020 року -12 692, 40 грн.; 01.06.2020 року -13 115, 48 грн.; 01.07.2020 року -12 692, 40 грн.; 01.08.2020 року -13 115, 48 грн.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти .
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому є таким що відповідає вимогам закону та в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.
Посилання позивача на Умови та Правила надання банківських послуг, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не підписані боржником.
Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
У анкеті-заяві позичальника від 04 березня 2019 процентна ставка не зазначена вважати, що сторони узгодили всі істотні умови не можна.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відповідач підписав паспорт споживчого кредиту то судова колегія зазначає наступне.

Наданий позивачем паспорт споживчого кредиту містить зауваження про те, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 03 липня 2018 року.

Зі змісту цього паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.
Враховуючи, що паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка була надана відповідачу, була актуальною лише два тижні, а саме до 03 липня 2018 року, й матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених умов були прийняті позичальником, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.  
Банком надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Повна версія Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, судова колегія відхиляє доводи позивача щодо узгодження порядку нарахування процентів за користування кредитом, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціни договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
Таким чином, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором у розмірі 116609,93 грн.
У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки правові для задоволення позову в оскаржуваній частині рішення відсутні.
В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2021 року в апеляційному порядку не оскаржувалось.
Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2021 року - в частині відмови у задоволенні позову про стягнення простроченого тіла кредиту, відсотків та прострочених відсотків за користування кредитом - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий                                                                О.М. Хорошевський

Судді                                                                        А.В. Котелевець

В.Б. Яцина
Повний текст постанови складено 22.12.2021