П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/3353/21	
Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.
          
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Крусяна А.В.,
          Яковлєва О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Херсона на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Херсона про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:
У липні 2021р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Херсона, в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність квартирно-експлуатаційного відділу м.Херсон щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 1.01.2014р. по 28.02.2018р., з врахуванням базового місяця для нарахування йому індексації - січня 2008р.;
- зобов`язати квартирно-експлуатаційний відділ м.Херсон нарахувати та виплатити ОСОБА_1  індексацію грошового забезпечення за період з 1.01.2014р. по 28.02.2018р., з врахуванням базового місяця для нарахування йому індексації - січня 2008р.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що у період проходження військової служби у Квартирно-експлуатаційному відділі м.Херсона нарахування та виплата індексації грошового забезпечення відповідачем не проводилася. 
Позивач зазначив, що сума несплаченої індексації підлягає примусовому стягненню на користь позивача з врахуванням базового місяця для нарахування йому індексації - січня 2008р.
Позивач вважаючи дії відповідача щодо застосування у період з січня 2014р. по 31.12.2015р. базового місяця при нарахуванні індексації  січень 2014р., а також бездіяльність щодо не виплати індексації у період з січня 2016р. по 28.02.2018р., протиправними, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Позивач зазначив, що зазначені дії є протиправними та такими, що порушують встановлене ст.43 Конституції України право на заробітну плату не нижчу від визначеної законом. 
Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021р. позов задоволено частково.
Визнати протиправною бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу м.Херсона щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 в повному обсязі індексації грошового забезпечення в період з 1.01.2014р. по 31.12.2015р. включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення  січня 2008р..
Зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м.Херсона нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1.01.2014р. по 31.12.2015р.  включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення  січня 2008р., з урахуванням раніше виплачених сум індексації.
Визнати протиправною бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу м.Херсона щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р. включно.
Зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м.Херсона нарахувати та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 1.01.2016р. по 28.02.2018р. включно.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
          Не погоджуючись із даним судовим рішенням Квартирно-експлуатаційним відділом м.Херсона подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.
          Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем нараховано позивачу індексацію грошового забезпечення за період з січня 2014р. по грудень 2015р. включно з порушенням Порядку №1078, так як не застосовано базовий місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в цей період - січень 2008р.
Щодо ненарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р., суд першої інстанції зазначив про допущення відповідачем протиправної бездіяльності, яка полягає у не вчиненні дій, спрямованих на нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення у період проходження ним військової служби, а саме з 1.01.2016р. по 28.02.2018р., а тому вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за означений період підлягають задоволенню.
Водночас, суд першої інстанції зазначив про відсутність підстав для зобов`язання відповідача застосувати місяць для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення  січень 2008р. за період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р., оскільки відповідний обов`язок виникає одночасно з виплатою нарахованої відповідачем індексації грошового забезпечення, тобто у майбутньому, так як відповідна виплата ще не проведена, отже відповідні вимоги є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у спірний період (з 1.01.2014р. по 28.02.2018р.) підполковник ОСОБА_1 проходив військову службу у Квартирно-експлуатаційному відділі м.Херсона.
Заступника відділу експлуатації казармено-житлового фонду та комунальних споруд Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління підполковника ОСОБА_1 , звільненого наказом Директора департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 20.08.2020р. №131 (по особовому складу) згідно п.2 ч.5  ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», наказом начальника Південного територіального квартирно - експлуатаційного управління (по стройовій частині) від 28.09.2020р. №149 з 28.09.2020р. виключено зі списків особового складу Південного територіального квартирно - експлуатаційного управління та знято з усіх видів забезпечення.
У позовній заяві стверджується, що представником   ОСОБА_1 11.06.2021р. направлено на адресу відповідача заяву, в якій представник просив:
- надати довідку-розрахунок належної до виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з січня 2014р. по серпень 2018р. із зазначенням базового місяці нарахування індексації;
- нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 1.01.2014р. по 28.02.2018р.
Листом від 29.06.2021р. №1365 відповідач повідомив про те, що у період з січня 2014р. по 31.12.2015р. індексація грошового забезпечення позивачу нараховувалось та виплачувалось у належному розмірі, із застосуванням базового місяця  січень 2014р. У період з січня 2016р. по 1.03.2018р. індексація не виплачувалась за відсутності фінансових ресурсів.
Позивач вважаючи дії відповідача щодо застосування у період з січня 2014р. по 31.12.2015р. базового місяця при нарахуванні індексації  січень 2014р., а також бездіяльність щодо не виплати індексації у період з січня 2016р. по 28.02.2018р., протиправними, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Перевіряючи правомірність та законність дій Квартирно-експлуатаційним відділом м.Херсона, які виразилися у невиплаті в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивача за період з січня 2014р. по грудень 2015р. включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008р., з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність, колегія судів виходить з наступного.
Приписами ст.43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ст. 1-2 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в  Конституції України  та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені  законом  пільги, гарантії та компенсації.
Положеннями ч.2,3 ст.9  ЗУ  «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» регламентовано, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» за №1282-ХІІ від 3.07.1991р. (надалі - Закон №1282).
Положеннями ст.2 Закону №1282-ХІІ встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
У відповідності до ст.4 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103%.
За правилами ст.5 Закону №1282-ХІІ, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ за №1078 від 17.07.2003р..
Згідно з п.1-1 цього Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Відповідно до п.6 зазначеного Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Аналізуючи вищевикладене, судова колегія зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
У справі «Кечко проти України» (Заява №63134/00) Європейський суд з прав людини наголосив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23). Тобто, коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв і якщо людина очевидно підходить під ці критерії - це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні ст.1 Першого протоколу.
Як було вірно зазначено судом першої інстанції, з чим погоджується судова колегія, що відповідно до п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003р. №1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у п.2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Тобто він є базовим для обчислення індексу споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
При цьому, у разі підвищення посадових окладів у місяці, в якому право на індексацію ще не виникло, такий місяць є базовим.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 7.11.2007р. №1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток), яка набрала чинності 1 січня 2008р., а отже січень 2008р. є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення. 
Зі вступом в дію постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців, наступним підвищенням посадових окладів військовослужбовців було 1 березня 2018р.
Зважаючи на вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що  оскільки у період проходження військової служби підвищення посадового окладу позивача за посадою відбулось тільки у січні 2008р., тому обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації має здійснюватись наростаючим підсумком починаючи з цього базового місяця і за весь вказаний період. 
Враховуючи зазначене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що дії відповідача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з січня 2014р. по грудень 2015р. включно з встановленням базового місяця іншого ніж січень 2008р. порушують гарантії щодо грошового забезпечення військовослужбовця, відтак право позивача на отримання індексації грошового забезпечення у встановленому розмірі підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за цей період із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008р.
Разом з тим, розглядаючи позовні вимоги позивача щодо не нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р., судова колегія виходить з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачу, який перебував на службі у Квартирно-експлуатаційному відділі м.Херсона, у період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р. не проводилось нарахування та виплата індексації грошового забезпечення. 
При цьому, підставою для не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за вказаний період відповідач зазначає відсутність відповідних бюджетних асигнувань, затверджених кошторисом та штатним розписом.
Відповідно до  ст.1  ЗУ  «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  (Закон №2011-ХІІ) соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно абз.2 ч.4, ч.ч.2,3  ст.9 Закону №2011-ХІІ  порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Водночас, приписами ч.2  ст.5 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» (Закон №1282-ХІІ)   передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Відповідно до  ст.18 ЗУ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5.10.2000р. №2017-ІІІ  (далі  Закон №2017-ІІІ) законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Статтею 19 Закону №2017-ІІІ  визначено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Згідно п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розмір оплати  праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи, організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розмір оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюється відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги проводяться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів  державного бюджету; 5)  індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються і т.д.
У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела, пропорційно його частині у загальному доході.
Таким чином, виходячи з наведених законодавчих норм, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій оплати праці (грошового забезпечення). Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджуються матеріалами справи, позивачу, який перебував на службі у Квартирно-експлуатаційному відділі м.Херсона, у період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р. не проводилось нарахування та виплата індексації грошового забезпечення. При цьому, єдиною підставою для не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за вказаний період відповідач зазначає відсутність відповідних бюджетних асигнувань, затверджених кошторисом та штатним розписом.
Проте, як було вірно зазначено судом першої інстанції, з чим погоджується судова колегія, вказаний довід відповідача є необґрунтованим та таким, що суперечить приписам чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, оскільки індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, а тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів. При цьому, обмежене фінансування не впливає на наявність у позивача права на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення.
Крім того, ані в суді першої інстанції так і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується Квартирно-експлуатаційний відділі м.Херсона, відсутні кошти на індексацію грошового забезпечення, а також доказів того, що ним протягом 2016-2018 років надсилались до відповідного органу вимоги щодо виділення додаткових коштів для виплати військовослужбовцям індексації грошового забезпечення.
Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат, гарантованих державою (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010р. у справі №21-399во10, від 7.12.2012р. у справі №21-977во10, від 3.12.2010р. у справі № 21- 44а10). Аналогічна позиція висловлена у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.09.2020р. у справі №440/2722/20.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про допущення відповідачем протиправної бездіяльності, яка полягає у не вчиненні дій, спрямованих на нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення у період проходження ним військової служби, а саме з 1.01.2016р. по 28.02.2018р., а тому вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за означений період підлягають задоволенню.
Водночас, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зобов`язання відповідача застосувати місяць для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення  січень 2008р. за період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р., оскільки відповідний обов`язок виникає одночасно з виплатою нарахованої відповідачем індексації грошового забезпечення, тобто у майбутньому, так як відповідна виплата ще не проведена, отже відповідні вимоги є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 316, 322 КАС України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Херсона – залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021р. – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий:                                                                                Ю.М.Градовський

Судді:                                                                                          А.В.Крусян

                                                                                                     О.В.Яковлєв