Справа № 149/2027/21
Провадження № 22-ц/801/515/2022
Категорія: 72
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олійник  І. В.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року	Справа № 149/2027/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Войтка Ю. Б., Стадника І. М.
Секретар: Кузьменко Б. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 20 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей Хмільницької міської ради Вінницької області, Служби у справах дітей Війтівецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,
Рішення ухвалив суддя Олійник І. В.
Рішення ухвалено о 12.45 год в м. Хмільник Вінницької області
Повний текст рішення складено 30 грудня 2021 року,

Встановив:
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей Хмільницької районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що вона у шлюбі із ОСОБА_5 народила дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка одружилася із ОСОБА_4 . Від спільного життя у них народилося двоє дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Після смерті ОСОБА_6 діти проживали разом із відповідачем. Починаючи із березня діти проживають із позивачем і знаходяться на її повному утриманні.
Відповідач ОСОБА_4 ображав, принижував, застосовував фізичну силу по відношенню до дітей; часто перебував в стані алкогольного сп`яніння та зловживав спиртними напоями.
З березня місяця відповідач не цікавиться життям дітей, не приймає участі у їх вихованні та догляді; фізичним, духовним і моральним розвитком не займається; не надає жодних коштів на харчування, на одяг, на розвиток та на речі першої необхідності.
Діти перебувають у постійному стресовому стані, оскільки хвилюються, що їх батько може причинити їм тілесні ушкодження.
Відповідач неодноразово дозволяв собі принижувати честь і гідність дітей, оскільки часто перебував в стані алкогольного сп`яніння та нецензурною лайкою висловлювався до дітей і застосовував фізичну силу.
Всі питання щодо виховання і догляду дітей вирішує позивач.
Відповідача не позбавлено інформації щодо місця перебування дітей, йому не створювалися перешкоди у спілкуванні та у прийманні участі у виховані дітей. Вона неодноразово по телефону просила відповідача, щоб він піклувався і цікавився станом здоров`я його дітей, на що відповідач не реагує. Вона є пенсіонеркою, пенсію отримує мінімальну, якої ледь вистачає на харчування, ліки та речі першої необхідності. 
Наведені нею обставини свідчать про фактичну можливість відповідача та підтверджують його вольове небажання виконувати батьківські обов`язки, а залишення у нього дітей є небезпечним для їх життя, здоров`я і морального та духовного виховання.
За таких обставин позивач вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав з метою повного і всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей, оскільки грубе нехтування батьківських обов`язків з його боку принижує гідність дітей і у подальшому може привести до негативних наслідків у житті дітей як із моральної так із правової точки зору.
Тому позивач просила позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей і призначити її опікуном відносно дітей; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення повноліття дітей.
25 серпня 2021 року ОСОБА_1 подала до суду уточнюючу позовну заяву в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей Хмільницької районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, яка повністю є аналогічною до позовної заяви, поданої до суду 03 серпня 2021 року (а. с. 39-46).
Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01 жовтня 2021 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Службу у справах дітей Війтівецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області (а. с. 86). 
Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10 листопада 2021 року замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей Хмільницької РДА на Службу у справах дітей Хмільницької міської ради (а. с. 130).
Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02 грудня 2021 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача орган опіки та піклування - виконавчий комітет Хмільницької міської ради Вінницької області (а. с. 145).
Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 20 грудня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обох у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 25 серпня 2021 року до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, відповідно до частини задоволених позовних вимог, судовий збір в розмірі 980,00 грн.
В задоволенні позовної вимоги про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітніх доньок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.
Рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, допущено до негайного виконання.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення суду в частині позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, скасувати та ухвалити нове рішення, яким позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей.
Зазначила, що вона не погоджується із рішенням суду в оскаржуваній частині, вважає, що воно винесено з неправильним застосуванням норм матеріального права і неповним з`ясуванням обставини, що мають значення для справи.
Так, судом неправильно застосовані положення частини 2 статті 171 СК України, згідно якої дитина може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
Також судом не враховані положення статті 59 Закону України «Про освіту»; статті 14 Закону України «Про охорону дитинства», статті 164 СК України, зокрема її частини 2; статті 155, 165 СК України; частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»; статті 18 Конвенції про права дитини; принципу 6 Декларації ООН з прав дитини.
Також судом першої інстанції не враховані пояснення дітей та висловлені ним думки в тому, що їх батько не цікавиться ними і їх життям. Догляд та нагляд за ними в період їх проживання із батьком здійснювала бабуся ОСОБА_10 (мати відповідача), оскільки сам відповідач вдома появлявся зрідка, так як перебував в іншої жінки (мачухи). Батько часто застосовував фізичну силу до них - бив руками і ногами в область плечей і голови, через що вони тікали з дому до позивача. Спілкування із батьком вони не підтримують, намагаються його уникати, а при згадуванні його поведінки ледве стримують себе, щоб не плакати. Від батька вони зазнали важких душевних страждань.
Відповідач і треті особи відзиви на апеляційну скаргу не надали.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і її представник - адвокат Проценко Ю. Л. підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити.
Відповідач ОСОБА_4 , будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. 
Представники третіх осіб: Служби у справах дітей Хмільницької міської ради Вінницької області, Служби у справах дітей Війтівецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. При цьому представник Служби у справах дітей Війтівецької сільської ради Хмільницького району надіслав листа, у якому просив розглянути справу у його відсутність, повідомивши, що позов ОСОБА_1 не визнає і не погоджується із його доводами.
За правилами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права, тому справа переглядається судом апеляційної інстанції на предмет законності і обґрунтованості оскаржуваного позивачем рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
При цьому враховується, що позивач оскаржила рішення суду лише в частині відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, а в іншій частині - про стягнення аліментів, учасники справи, у тому числі позивач, рішення суду не оскаржили.
Тому апеляційною інстанцією переглядається рішення суду лише в оскаржуваній позивачем ОСОБА_1 частині.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог і доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача і її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває у шлюбі із ОСОБА_5 із 02 лютого 1982 року, актовий запис № 8, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого Жданівською сільською радою (а. с. 13).
Позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 3, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно Відділом реєстрації актів громадянського стану Хмільницького районного управління юстиції Вінницької області 01 березня 2000 року (а. с. 14).
Згідно запису акта про одруження № 5 від 14 червня 2003 року, вчиненого Жданівською сільською радою Хмільницького району Вінницької області, ОСОБА_4 і ОСОБА_6 уклали шлюб 14 червня 2003 року, після одруження присвоєно прізвище дружині - ОСОБА_6 (а. с. 80).
Згідно актового запису про народження № 07 від 17 січня 2005 року ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якої є: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_6 (а. с. 81).
Згідно актового запису про народження № 145 від 23 червня 2009 року ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьками якої є: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_6 (а. с. 82).
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 17 серпня 2017 року Хмільницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій області, актовий запис № 173, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 15).
Згідно довідки Війтівецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 896 від 09 липня 2021 року, виданої ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що її онуки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 проживають без реєстрації разом з бабусею і знаходяться на її утриманні (а. с. 22). 
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання, виданої відділом ведення реєстру територіальної громади Хмільницької міської ради № 17-13/1323 від 23 серпня 2019 року, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 14 березня 2006 року по теперішній час (а. с. 24).
Із акту обстеження умов проживання, складеного Андрієвською О. М. - начальником ССД і Паламарчук Л. Ю. - директором КЗ «ЦНСП», вбачається, що на підставі звернення ОСОБА_1 з метою підготовки висновку про можливість призначення опіки, проведено обстеження умов проживання: АДРЕСА_1 . Житло розміщене на 1 поверсі, одноповерхового будинку, складається із 5 кімнат, загальною площею 90,0 кв. м., опалення газове. Будинок в гарному стані, умебльований, є побутова техніка, для дітей - ноутбук. Умови проживання задовільні. В будинку охайно, чисто, прибрано. Для дітей є окремі кімнати, облаштовані усім необхідним для навчання, проживання та відпочинку, для підготовки уроків; у дітей є мобільні телефони. За цією адресою проживає ОСОБА_1 . Між бабою і онуками доброзичливі взаємовідносини. Баба бажає взяти на виховання своїх онуків, піклуватися про фізичний та розумовий розвиток дітей та забезпечити усім необхідним (а. с. 25-26).
Із акту обстеження житлово-побутових умов проживання дітей, складеного Андрієвською О. М. - начальником ССД і Паламарчук Л. Ю. - директором КЗ «ЦНСП», вбачається, що ними проведено обстеження житлово-побутових умов проживання дітей ОСОБА_4 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обстеження виявлено: зареєстровано: 1 особа, проживає: 3 особи, мати - ОСОБА_6 - померла, батько - ОСОБА_4 з дітьми не проживає. Діти проживають у будинку, який належить ОСОБА_1 . Будинок цегельний, площею 95 кв. м., 5 кімнат, опалення газове та твердопаливне, наявність водопостачання. Діти після конфлікту з батьком переїхали жити до баби. Взаємовідносини між бабою і онуками доброзичливі, основані на взаєморозумінні. Діти не хворіють. Одяг наявний, взуття є, шкільне приладдя є. діти забезпечені усім необхідним для життя і розвитку. Створені належні умови для виховання дітей (а. с. 27-28).
Листом № 14280/222/01-2021 від 24 вересня 2021 року Хмільницький районний відділ поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області повідомив про відсутність в ІТС ІПНП Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області відомостей щодо звернень ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно їхнього батька ОСОБА_4 з приводу спричинення тілесних ушкоджень, нецензурних висловлювань та жорстокого поводження (а. с. 83).
Згідно рішення виконавчого комітету Війтівецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 264 від 02 листопада 2021 року надано до суду висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 .
У висновку органу опіки та піклування Війтівецької сільської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 стосовно неповнолітніх дітей, зазначено, що орган опіки і піклування Вітівецької сільської ради проаналізувавши матеріали та піклуючись про охорону прав і інтересів дітей, дійшов висновку про те, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 стосовно дітей ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є недоцільним. У цьому висновку зазначено про те, що за інформацією Хмільницького МВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 притягувався до адміністративної відповідальності, в тому числі по ст. 184 ч 1 КУпАП (протокол від 18 квітня 2021 року), за не виконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей по ст. 173 ч. 2 КУпАП (протокол від 18 квітня 2021 року), за вчинення домашнього насильства (а. с. 93-96).
Із довідки № 37 від 26 жовтня 2021 року, виданої КЗ «Загальноосвітня школа І-Ш ступенів № 3 м. Хмільника Вінницької області» вбачається, що ОСОБА_3 із 3-го класу по 7 клас навчалася в КЗ «ЗОШ І-Ш ступенів № 3 м. Хмільника Вінницької області». Участю доньки у навчально-виховному процесі з боку батьків займався батько - ОСОБА_4 , а саме: відвідував батьківські збори; приймав участь у шкільних зборах; приймав участь у ремонтах класу; цікавився досягненнями доньки (а. с. 99).
Згідно довідки про доходи № 39 від 19 жовтня 2021 року ОСОБА_4 працює в Центральному військовому клінічному санаторії «Хмільник», займає посаду слюсаря-сантехніка 4 розряду та у період з квітня 2021 року по вересень 2021 року отримав заробітну плату загальною сумою 50 127,20 грн. (а. с. 100).
ОСОБА_4 на диспансерному обліку у лікаря-психіатра при КНП «Хмільницьій ЦЛ» не знаходився, не знаходиться і за медичною допомогою не звертався (довідка № б/н від 22 жовтня 2021 року (видана лікарем-психіатром ОСОБА_7 - а. с. 101).
Хмільницька міська рада надала довідку 15-36/6069 від 26 жовтня 2021 року про те, що до складу сім`ї ОСОБА_4 входить 6 осіб (а. с. 102).
КНП «Хмільницький центр первинної медико-санітарної допомоги» листом № 01-23/831 від 09 листопада 2021 року надав інформацію щодо виконання батьківських обов`язків ОСОБА_4 відносно дітей ОСОБА_2 і ОСОБА_3 : декларацію укладено із сімейним лікарем ОСОБА_8 ; по питанню обстеження та лікування дітей звертається батько; всі рекомендації лікаря виконуються; всі діти пройшли медичний огляд (а. с. 116).
Рішенням виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 680 від 17 грудня 2021 року на виконання ухвали Хмільницького міськрайонного суду від 02 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей Хмільницької міської ради Вінницької області, Служби у справах дітей Війтівецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, постановлено надати суду висновок про розв`язання спору. Зі змісту даного висновку вбачається, що питання про надання висновку щодо доцільності чи недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 стосовно неповнолітньої ОСОБА_2 і малолітньої ОСОБА_3 , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 15 грудня 2021 року за участі батька дітей ОСОБА_4 , неповнолітніх дітей та баби ОСОБА_1 з урахуванням встановлених фактів та виконавчий комітет Хмільницької міської ради, як орган опіки та піклування, дійшов висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_4 стосовно неповнолітньої ОСОБА_2 і малолітньої ОСОБА_3 (а. с. 155, 156-157).
Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 виходив із того, що судом встановлений і підтверджений факт застосування насильства щодо дітей зі сторони відповідача, проте враховуючи поведінку відповідача як до, так і після цієї події, його прагнення налагодити стосунки з дітьми, позитивні характеристики як за місцем роботи, так і по місцю проживання, приймаючи до уваги показання свідка та висновки органу опіки і піклування, не виявив підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей, оскільки можливість налагодження між ними відносин не втрачена, що відповідатиме інтересам дітей. 
Колегія суддів вважає правильним такий висновок суду. 
За змістом статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Статтею 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коле це суперечить найкращим інтересам дитини.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову позбавлення його батьківських право також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).
Статтею 7 СК України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина 7). Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (частина 8).
Згідно з частинами першою - четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зі статтею 11 цього Закону сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.
Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.
Частиною 1 статті 164 СК України передбачені підстави позбавлення батьківських прав. Зокрема, пунктом 2 частини першої цієї статті визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Пленум Верховного Суду України у пунктах 15-16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. 
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.
Із зазначених норм матеріального права та роз`яснень слідує, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку відповідача в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях відповідача. Такий крайній захід може бути застосований судом лише у виняткових випадках, за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки не у достатній мірі спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав.
Суд першої інстанції встановив, що відповідач ОСОБА_4 не в повній мірі належно виконував свої батьківські обов`язки по відношенню до дітей, про що свідчать викладені у висновку про розв`язання спору, що є додатком до рішення виконкому міської ради від 17 грудня 2021 року № 680, факти щодо вчинення ОСОБА_4 03 квітня 2021 року і 11 квітня 2021 року домашнього насильства відносно доньки ОСОБА_3 та притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Разом з цим судом встановлено, що під час проживання дітей разом із відповідачем, він створив для них належні умови проживання, займався їх лікуванням, придбавав ліки, утримував, купуючи одяг та продукти харчування, приймав участь у їхньому вихованні, зокрема, відвідував школу, цікавився успішністю дітей. Також відповідач на користь дітей відмовився від своєї частки у спадщині після смерті своєї дружини, а матері дітей - ОСОБА_6 . Із ОСОБА_4 укладено договір про надання соціальної послуги соціального супроводу та складено індивідуальний план, які ОСОБА_4 належно виконав.
Позивач не надала суду беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про винну та свідому поведінку відповідача ОСОБА_4 щодо ухилення його від виконання своїх обов`язків по відношенню до дітей, про умисне та свідоме нехтування ним батьківськими обов`язками, а також доказів неможливості змінити його поведінку у кращу сторону, а тому апеляційний суд вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування такого крайнього заходу впливу на відповідача ОСОБА_4 як позбавлення його батьківських прав по відношенню до дітей.
Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги в тому, що судом неправильно застосовані положення частини 2 статті 171 СК України, згідно якої дитина може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном, оскільки суд першої інстанції при вирішенні даного спору вислухав думку обох дітей ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , яку вони висловили у судовому засіданні у присутності психолога ОСОБА_9 .
Також спростовуються доводи апеляційної скарги в тому, що судом першої інстанції не враховані пояснення дітей та висловлені ним думки в тому, що їх батько не цікавиться ними і їх життям; догляд та нагляд за ними в період їх проживання із батьком здійснювала бабуся ОСОБА_10 (мати відповідача), оскільки сам відповідач вдома появлявся зрідка, так як перебував в іншої жінки (мачухи). Батько часто застосовував фізичну силу до них - бив руками і ногами в область плечей і голови, через що вони тікали з дому до позивача. Спілкування із батьком вони не підтримують, намагаються його уникати, а при згадуванні його поведінки ледве стримують себе, щоб не плакати. 
Так, судом першої інстанції встановлено, що такі обставини мали місце і суд надав їм відповідну оцінку, врахувавши при цьому і висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради від 17 грудня 2021 року № 680 про недоцільність позбавлення батьківських прав батька дітей ОСОБА_4 , і пояснення відповідача ОСОБА_4 , який заперечив проти позбавлення його батьківських прав, зазначивши, що бажає виконувати свої батьківські обов`язки, спілкуватися із своїми дітьми, їх утримувати. Також суд врахував поведінку відповідача станом на час розгляду справи, його намагання налагодити стосунки із дітьми після зміни ними місця проживання, оскільки вони проживають разом із позивачем по справі, що відобразив у судовому рішенні, врахувавши думку дітей при ухваленні рішення, зваживши на них як на докази по справі, оцінку яким надав відповідно до статті 89 ЦПК України, відобразивши таку оцінку в мотивувальній частині рішення. При цьому суд у сукупності з іншими доказами та встановленими судом обставинами справи, врахував передусім інтереси дітей. 
Інші доводи апеляційної скарги також є безпідставними та не впливають на висновок суду по суті спору.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що по справі зібрано не достатньо доказів для застосування до відповідача ОСОБА_4 такого крайнього заходу впливу як позбавлення його батьківських прав.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За наведених обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції, в оскаржуваній частині, є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.
На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд 
Постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 20 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий	М. В. Матківська  	
Судді	Ю. Б. Войтко  	
  	І. М. Стадник  	

Повне судове рішення складено 07 квітня 2022 року