КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

№ справи: 754/18911/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2966/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Панченко О.М. 
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
20 січня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
                  головуючого - Немировської О.В. 
                  суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 02 листопада 2021 року, 
 
встановив:
у жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про визнання такими, що не підлягають виконанню, виконавчих документів, виданих на виконання заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 січня 2015 року про солідарне стягнення з неї та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. Також заявник просила зупинити стягнення на підставі виконавчого документу до розгляду заяви про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню. 
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року заяву про зупинення стягнення було задоволено, зупинено виконання за виконавчим листом, виданим 22 квітня 2016 року, у виконавчому провадженні №63443428.
Стягувач ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій просив виправити описку, допущену в резолютивній частині ухвали суду від 13 жовтня 2021 року, та вірно зазначити номер виконавчого провадження. Вказував, що боржнику ОСОБА_2 процесуальним законом надано право звертатись до суду із заявами про визнання такими, що не підлягають виконанню, виконавчих листів виданих лише щодо неї, тоді як судом зазначено номер виконавчого провадження, у якому боржником є ОСОБА_1 . 
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 02 листопада 2021 року було внесено виправлення в ухвалу від 13 жовтня 2021 року та вказано номер виконавчого провадження 64164239 замість №63443428.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, заявник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу про виправлення описки скасувати,  посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.
У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, посилаючись на її законність та обгрунвтаоність.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду щодо внесення виправлень у рішення розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Вирішуючи питання про виправлення описки, суд першої інстанції виходив з того, що заявник має право на звернення до суду із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, лише в межах виконавчого провадження, де вона є боржником, а тому зазначення номеру виконавчого провадження, відкритого щодо ОСОБА_1 є опискою. Однак, в повному обсязі з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може з таких підстав.
Частиною 1 ст. 269 ЦПК України встановлено, що суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
З системного аналізу даної норми права вбачається, що під опискою слід розуміти зроблену судом механічну (мимовільну, випадкову) граматичну помилку в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Також, під описками слід розуміти, неправильне написання слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адреси, зазначення дат та строків.
Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття, а саме: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.
Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторони, прізвища особи тощо).
Як вбачається з виділених матеріалів оскарження ухвали, ОСОБА_2 при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий Деснянським районним судом м.Києва 22 квітня 2016 року про солідарне стягнення з неї та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та зупинити виконавче провадження за даним виконавчим листом. Поряд з цим, заявник не вказувала, яке саме виконавче провадження підлягає зупиненню та щодо якого боржника було видано виконавчий  лист, який вона просить визнати таким, що не підлягає виконанню.
Разом із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню заявником було надано до суду світлокопії виконавчого листа, виданого щодо боржника ОСОБА_1 , та постанов з виконавчого провадження №63443428, боржником у якому є ОСОБА_1 . Будь-яких доказів на підтвердження видачі виконавчого листа, відкриття виконавчого провадження та здійснення виконавчих дій щодо заявника ОСОБА_2 при зверненні до суду надано не було, а тому відповідні обставини  при вирішенні судом питання про зупинення стягнення за виконавчим листом судом не встановлювались.
За таких обставин неможливо дійти висновку про те, що судом при вирішенні питання про забезпечення заяви було допущено описку, тоді як вказано номер виконавчого провадження, докази щодо відкриття якого були надані при зверненні до суду.  
Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості виправити допущену описку або вирішити питання щодо відмови у її виправленні, оскільки судове рішення по суті заяви приймалось судом першої інстанції, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції скасувати з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 382 ЦПК України, суд 
 
постановив:
апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити частково.
Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 02 листопада 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Головуючий                                                   
Судді