ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" лютого 2022 р.                                 Справа № 910/7256/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Попікової О.В.
суддів:            Корсака В.А. 
          Євсікова О.О. 
 
розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства "Агрофірма ім. Б. Хмельницького"
на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 (повний текст складено 28.07.2021)
у справі №910/7256/21 (суддя Демидов В.О.) 
за позовом Приватного підприємства "Агрофірма ім. Б. Хмельницького"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросем" 
про стягнення 501 391,55 грн.

за участю секретаря судового засідання: Руденко Н.С.,
в судовому засіданні взяли участь представники:
- позивача в режимі відеоконференції Бордюк М.Й., адвокат;
- відповідача Самсонюк Я.О., адвокат;

ВСТАНОВИВ:
Приватне підприємство "Агрофірма ім. Б. Хмельницького" (надалі позивач/скаржник/ПП «Агрофірма ім. Б. Хмельницького) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросем" (надалі відповідач/ТОВ «Агросем») про стягнення 393000,00 грн. коштів сплачених за договором поставки № 03.05.18-40 від 03.05.2018, 74119,80 грн. - інфляційних втрат та 34271,75 грн. - 3% річних, а також судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом цієї справи. 
В обґрунтування підстав позову, позивач посилається на те, що ним відповідно до платіжного доручення №426 від 04.05.2018, було здійснено попередню оплату (авансовий платіж) за Договором поставки № 03.05.18-40 від 03.05.2018 у розмірі 393000,00 грн., однак оскільки товар, обумовлений вказаним договором, не був поставлений, позивач просить стягнути з відповідача суму попередньої оплати, а також суми інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих за безпідставне користування грошовими коштами.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/7256/21 в задоволенні позову відмовлено повністю. Судове рішення мотивовано тим, що договір поставки №03.05.18-40 є чинним, позивачем не здійснено своїх зобов`язань за цим договором з повної оплати вартості товару, яка має передувати обов`язку відповідача з поставки такого товару, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне підприємство "Агрофірма ім. Б. Хмельницького" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. Скарга обґрунтована тим, що місцевим господарським судом зроблені невірні висновки щодо застосування до правовідносин, що склались між сторонами у справі за договором поставки №03.05.18-40 від 03.05.2018, статті 538 ЦК України. На думку скаржника, відповідач порушив своє зобов`язання з поставки товару за вказаним договором, а тому, позивач має право на повернення попередньої оплати сплаченої ним за цим договором.
Відповідно до протоколу та витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя ОСОБА_1., судді: Євсіков О.О., Зубець Л.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2021 апеляційну скаргу Приватного підприємства "Агрофірма ім. Б. Хмельницького" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/7256/21 залишено без руху; Приватному підприємству "Агрофірма ім. Б. Хмельницького" було надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків шляхом надання до Північного апеляційного господарського суду доказів доплати судового збору в розмірі 2438,81 грн.
03.09.2021 від Приватного підприємства "Агрофірма ім. Б. Хмельницького" надійшла заява на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2021 з платіжним дорученням №1916 від 31.08.2021 про доплату судового збору.
Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 №09.1-08/4603/21 відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/7256/21 у зв`язку з перебуванням судді Євсікова О.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці.
Відповідно до протоколу та витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя ОСОБА_1., судді: Зубець Л.П., Алданова С.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Агрофірма ім. Б. Хмельницького" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/7256/21; розгляд справи призначено на 20.10.2021.
04.10.2021 від Приватного підприємства "Агрофірма ім. Б. Хмельницького" надійшло клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, в якому заявник просить доручити проведення відеоконференції Червоноградському міському суду Львівської області.
18.10.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросем" надійшов відзив на апеляційну скаргу.
23.10.2021 від Приватного підприємства "Агрофірма ім. Б. Хмельницького" надійшло клопотання про приєднання документів до матеріалів справи.
02.11.2021 від Приватного підприємства "Агрофірма ім. Б. Хмельницького" надійшла відповідь на відзив.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2021 задоволено клопотання Приватного підприємства "Агрофірма ім. Б. Хмельницького" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; розгляд апеляційної скарги в режимі відеоконференції призначено на 30.11.2021.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 продовжено строк розгляду апеляційної скарги Приватного підприємства "Агрофірма ім. Б. Хмельницького" на рішення Господарського суду міста Києва  від  28.07.2021 у справі №910/7256/21; оголошено перерву у судовому засіданні до 22.12.2021 та повідомлено, що засідання відбудеться в режимі відеоконференції.
20.12.2021 від Приватного підприємства "Агрофірма ім. Б. Хмельницького" надійшли пояснення.
20.12.2021 від Приватного підприємства "Агрофірма ім. Б. Хмельницького" надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в якому заявник просить доручити проведення відеоконференції Червоноградському міському суду Львівської області.
20.12.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросем" надійшли додаткові пояснення у справі.
21.12.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросем" надійшло клопотання про долучення доказів.
Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 №09.1-07/23/22 відповідно до підпункту 2.3.50 пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/7256/21 у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя від 21.12.2021 про звільнення ОСОБА_1 , з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Євсіков О.О., Владимиренко С.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 прийнято апеляційну скаргу Приватного підприємства "Агрофірма ім. Б. Хмельницького" на рішення Господарського суду міста Києва  від  28.07.2021 у справі №910/7256/21 до провадження у визначеному складі суду; розгляд апеляційної скарги у справі №910/7256/21 призначено в режимі відеоконференції на 09.02.2022.
07.02.2022 від Приватного підприємства "Агрофірма ім. Б. Хмельницького" надійшли пояснення.
Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2022 №09.1-08/803/22 відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/7256/21 у зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Корсак В.А., Євсіков О.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2022 прийнято апеляційну скаргу Приватного підприємства "Агрофірма ім. Б. Хмельницького" на рішення Господарського суду міста Києва  від  28.07.2021 у справі №910/7256/21 до провадження у визначеному складі суду; розгляд апеляційної скарги у справі №910/7256/21 призначено в режимі відеоконференції на 09.02.2022.
В судовому засіданні 09.02.2022 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги з викладених в ній підстав.
Представник відповідача, в свою чергу, заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.
03.05.2018 між Приватним підприємством "Агрофірма ім. Б. Хмельницького" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агросем" (постачальник) укладений договір поставки №03.05.18-40 (надалі договір поставки), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується передати (поставити) покупцеві у його власність сільськогосподарську техніку та/або обладнання до неї (надалі - Товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи між позивачем та відповідачем ще були укладені: - Договір №29.01.19-163 на поставку запасних частин до сільськогосподарської техніки від 29.01.2019; - Договір №29.01.19-126/1 на технічне обслуговування та ремонт сільськогосподарської техніки від 29.01.2019; - Договір поставки №11.03.19-40 від 11.03.2019 на поставку Комбайну клавішний зернозбиральний John DeereW 660, Жатки John Deere 625F до зернозбирального комбайна, Ріпаковий стіл ZURN з 2-ма боковими ножами для жатки 625F 7,6 м, на загальну вартість 7169903,40 грн (еквівалент 242000,00 Євро).
Як стверджує позивач у позовній заяві, у зв`язку з невиконанням вищезазначених договорів, враховуючи зміну обставин, якими сторони керувались при їх укладенні, позивач звернувся до відповідача з претензією від 23.10.2020, в якій просив визнати такими, що припинили свою дію Договори №03.05.18-40 від 03.05.2018, №29.01.19-163 від 29.01.2019, №29.01.19-126/1 від 29.01.2019 та №11.03.19-40 від 11.03.2019, в тому числі шляхом їх розірвання, уклавши відповідні договори, екземпляри яких покупець просив надіслати йому на підпис, а також просив повернути попередню оплату (авансовий платіж) у сумі 393000,00 грн., перерахувавши ці кошти на банківський рахунок покупця (не виключалась можливість отримання мінеральних добрив на вказану суму).
Вказана претензія була повернута на адресу позивача з відміткою відділення зв`язку: "за закінченням терміну зберігання", у зв`язку з чим, позивач 11.12.2020 направив вказану претензію на офіційну електрону пошту відповідача: info@agrosem.ua, яка була розміщена на їхньому офіційному сайті: https://agrosem.ua/, на підтвердження чого в матеріали справи надав скріншот зі сторінки комп`ютера. 
Позивач у позовній заяві зазначає, що жодної відповіді на претензію ним отримано не було, кошти попередньої оплати (авансовий платіж) також не було повернуто, у зв`язку з чим, він звернувся до суду із позовною заявою за захистом свої прав. 
Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на припинення з 15.03.2019 зустрічних зобов`язань між сторонами з оплати чи поставки товару за договором поставки №03.05.18-40 від 03.05.2018 шляхом перенесення сплачених коштів попередньої оплати у розмірі 393000,00 грн. в зарахування як оплату за новим договору поставки №11.03.19-40 від 11.03.2019 на підставі листа вих. №31 від 14.03.2019, у зв`язку з чим посилається на відсутність предмету даного спору та наявність зобов`язань вже за новим договором поставки №11.03.19-40 від 11.03.2019, який і може бути окремим предметом розгляду судом у випадку такого звернення позивача.  
Місцевий господарський суд правомірно не погодився ані з доводами позивача, наведеними в обґрунтування підстав позову, ані із запереченнями відповідача, наведеними на спростування доводів позовної заяви, з огляду на таке.
Як вже вказувалось вище, 03.05.2018 між Приватним підприємством "Агрофірма ім. Б. Хмельницького" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агросем" (постачальник) укладений договір поставки №03.05.18-40 (надалі договір поставки).
Відповідно до Специфікації №1 від 03.05.2018, яка є невід`ємною частиною договору відповідно до п. 1.2. останнього, сторони узгодили ціна, кількість, асортимент товару, а саме: постачальник здійснює поставку наступного товару покупцеві: 
- Комбайн зернозбиральний самохідний John Deere S770, вартістю 7362714,50 грн. (еквівалент 235 000,00 Євро);
- Жатка John Deere 625F, вартістю 1159235,90 грн (еквівалент 37  000,00 Євро);
- Ріпаковий стіл ZURN з 2-ма боковими ножами для жатки 625F, вартістю 407299,36 грн. (еквівалент 13000,01 Євро), а всього: 8929249,76 грн. (еквівалент 285000,00 Євро), у тому числі ПДВ: 1488208,29 грн. (еквівалент 47500,00 Євро).
Згідно з п. 3.4. договору, покупець (позивач) оплачує товар наступним чином:
а) перший платіж у розмірі 4,4% від загальної вартості товару, встановленої у специфікації, здійснюється покупцем за рахунок власних коштів, у строк до 10.05.2018;
б) другий платіж у розмірі 95,6% від загальної вартості товару, встановленої у специфікації, здійснюється покупцем за рахунок кредитних коштів, у строк до 30.05.2018 року.
Покупець зобов`язаний перерахувати постачальнику кредитні кошти у день їх отримання у банку. У разі надходження кредитних коштів покупцю на рахунок позаробочий час, оплата повинна бути здійснена не пізніше наступного банківського дня (п.п. 3.4.1. договору). 
Згідно з п. 4.1. договору, поставка товару здійснюється у строк до 01.06.2018, за умови належного виконання покупцем абзацу а), б) п. 3.4. та п. 4.6. даного договору.
Згідно з п. 4.6. договору покупець зобов`язаний надати постачальнику оригінал листа банку про згоду на кредитування, для оплати вартості товару, на умовах, визначених цим договором. 
Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріпленням відтисками печаток (за наявності) та діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 14.1. договору).
Отже, сторони у договорі погодили зобов`язання позивача здійснити 100% попередню оплату товару та надати відповідачу оригінал листа банку про згоду на кредитування, а у відповідача наявний обов`язок здійснити поставку товару у строки, обумовлені договором за умови виконання позивачем свого обов`язку зі 100-відсоткової оплати товару.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору відповідач виставив позивачу рахунок на оплату по замовленню №17847 від 03.05.2018 за договором №03.05.18-40 від 03.05.2018 на суму 8929249,76 грн.
Відповідно до платіжного доручення №426 від 04.05.2018 позивач здійснив перший платіж, як і передбачено абз. а) п. 3.4. договору поставки №03.05.18-40, у розмірі 4,4% від загальної вартості товару, що становить 393000,00 грн.
З матеріалів справи вбачається, та цей факт не заперечується сторонами у справі, що позивач не виконав свій обов`язок та не здійснив 100% попередню оплату товару за договором поставки №03.05.18-40 від 03.05.2018, наслідком чого є не здійснення відповідачем свого обов`язку щодо поставки товару. 
Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Як вказувалось вище, між сторонами у справі виникли правовідносини, зокрема, на підставі договору поставки №03.05.18-40.
Згідно з ч. 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 статті 712 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 статті 626 ЦК України   договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі   статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до приписів статей 662, 692 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до статті 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.  При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.  Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.
Як вказувалось вище, товар за договором поставки №03.05.18-40 мав бути поставлений відповідачем позивачу до 01.06.2018 виключно за умови здійснення позивачем 100-відсоткової оплати цього товару та пред`явлення оригіналу листа банку про згоду на кредитування, як це передбачено п. 4.1. договору. 
Тобто, як вірно вказав місцевий господарський суд, в даному випадку має місце зустрічне виконання сторонами своїх зобов`язань, що безпосередньо вбачається як з умов договору, та кореспондується із вказаною нормою ЦК України.
Проте, як вказувалось вище, позивачем не виконаний свій обов`язок як зі сплати 100% вартості товару, а лише здійснено перший платіж у розмірі 4,4% вартості товару у сумі 393000,00 грн., так і не пред`явлено відповідачу лист банку про згоду на кредитування, а відповідачем, в свою чергу, й не виконано свій обов`язок з поставки товару, виконанню якому мали передувати вказані дії позивача (повна оплата товару, пред`явлення листа банку).
Отже, твердження позивача, що строк поставки товару за договором від 03.05.2018 сплив, не знайшло свого підтвердження, адже як вказувалось вище, сторонами погоджено зустрічне виконання своїх зобов`язань за договором.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повного виконання своїх зобов`язань жодною зі сторін договору, а тому останній є чинним, відповідно до п. 14.1. (діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань). 
Стосовно тверджень позивача щодо припинення дії договору поставки №03.05.18-40, а також тверджень відповідача про припинення договору на підставі листа позивача вих. №31 від 14.03.2019, в якому позивач просив анулювати договір від 03.05.2018, а попередню оплату у сумі 393000,00 грн. зарахувати в рахунок Договору №11.0319-40 від 11.03.2019, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з п. 12.1. договору постачальник (відповідач у справі) має право, шляхом направлення письмового повідомлення покупцю, призупинити виконання або припинити дію договору, у наступних випадках:  - якщо покупець порушує умови оплати та приймання товару, визначені цим договором; - у разі неплатоспроможності покупця, визнання його банкрутом, ліквідації покупця, якщо покупець при цьому не вчиняє ніяких дій щодо погашення боргу.
При цьому, договір вважається таким, що призупинив чи припинив свою дію, з моменту направлення Покупцю відповідного повідомлення.
Відповідно  до п. 12.2. договору у випадку прийняття взаємного рішення про припинення дії цього договору, сторони повинні виконати свої зобов`язання до дня його припинення. В такому випадку, припинення договору має бути оформлене письмово, шляхом укладення відповідної угоди.
Пунктом 13.7. Договору передбачено, що достатнім доказом вручення/отримання письмового документу, укладеного на виконання цього договору (лист, заява, повідомлення, тощо) є одне із наступних: - розписка уповноваженого представника сторони-одержувача на копії, із зазначенням П.І.Б., посади, дати, особистого розпису представника та печатки чи штампу сторони одержувача (п.п. 13.7.1.); - поштове повідомлення про вручення рекомендованого листа, із посиланням на дату та номер документу (п.п.13.7.2.). 
Згідно зі статтею 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду. 
Відповідно до статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України  належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень у господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять до предмета доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Суд звертається до власної правової позиції, наведеної у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі  №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі  №904/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.
При цьому одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.
Названий принцип полягає у тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі  №902/761/18, від 20.08.2020 у справі №914/1680/18).
Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд, оцінюючи фактичні обставини справи, звертаючись до балансу вірогідностей, вирішуючи спір, виходив із того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.
Відповідно до статті 89 ГПК України  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також  вірогідність  і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України  щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
У пунктах 1 - 3 частини 1 статті 237 ГПК України  передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
Як вказувалось вище, у п. 12.1. договору сторони узгодили право саме постачальника (відповідача) на ініціювання питання припинення договору поставки №03.05.18-40 від 03.05.2018, за наведених у вказаному пункті підстав. При цьому, згідно з вказаними нормами ЦК України та ГК України, припинення (розірвання) договору відбувається у такій самій формі, що й договір, а враховуючи приписи п. 12.2. договору поставки - сторони мали укласти відповідну додаткову угоду до останнього про припинення (розірвання) договору, доказів складення та підписання якої сторони не надали, а відтак, листування між сторонами про припинення договору, про перерахування коштів в рахунок іншого договору, скріншоти з електронної пошти, тощо, не можуть бути прийняті судом як належний та допустимий доказ внесення змін до договору, як в частині його припинення, так і зміни його умов, адже не оформлені сторонами в передбачений договором спосіб.
Стосовно посилань скаржника на позицію ВП ВС, викладену у постанові від 22.09.2020 у справі №918/631/19, щодо, як стверджує позивач, необхідності стягнення з відповідача сплаченої позивачем попередньої оплати за договором поставки №03.05.18-40, колегія суддів зазначає.
У п. 40 постанови ВП ВС від 22.09.2020 у справі №918/631/19 зазначено: «Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, пов`язані з питанням щодо можливості нарахування відповідно до  статті 625 ЦК України  інфляційних втрат і 3% річних на суму грошових коштів, яка раніше була перерахована позивачем (покупцем) відповідачу (постачальнику, продавцю) на виконання умов контракту (договору поставки) як попередня оплата за товар, що фактично не був поставлений (стаття 693 ЦК України), та яка в подальшому не була повернута відповідачем, незважаючи на закінчення передбаченого договором строку поставки (30 листопада 2016 року відповідно до пункту 2.1 контракту).».
У п.п. 8, 11 вказаної постанови зазначено: «На виконання пункту 1.3 контракту позивач (покупець) у період з 29 лютого по 01 вересня 2016 року здійснив попередню оплату товару на користь відповідача (продавця) на загальну суму 1610000 грн. що підтверджується підписаним сторонами актом звіряння взаєморозрахунків за період з 01 січня по 14 липня 2016 року. У пункті 1.4 контракту сторони передбачили, що остаточний розрахунок проводиться після проведення взаємозвірки між бухгалтерськими та фінансовими службами, а також підписання сторонами акта звіряння взаємних розрахунків.».
Отже, у вказаній постанові ВП ВС правовідносини сторін за договором купівлі-продажу врегульовані іншим чином, аніж правовідносини сторін за договором поставки у даній справі, адже у справі №918/631/19 договір передбачав попередню оплату до поставки товару і кінцевий розрахунок - після отримання товару. В даній справі, поставці відповідачем позивачу товару, мала передувати 100-відсоткова оплата такого товару та пред`явлення листа банку, про який вказувалось вище. Тобто, порядок оплати за договором поставки №03.05.18-40 у даній справі, є зовсім відмінним, від порядку оплати товару за договором, про який йдеться у справі №918/631/19, позаяк, викладена ВС позиція у вказаній справі не може бути врахована при розгляді даної справи.
Інші доводи скаржника також не спростовують висновків суду першої інстанції про недоведеність та необґрунтованість заявленого позивачем позову.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно з пунктом 1) частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 276 ГПК України).
Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до статті 129 ГПК України  покладаються на апелянта.
Керуючись статтями 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Агрофірма ім. Б. Хмельницького" на рішення Господарського суду міста Києва  від  28.07.2021 у справі №910/7256/21 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва  від  28.07.2021 у справі №910/7256/21 залишити без змін.
Справу №910/7256/21 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.
Повний текст постанови складено 11.02.2022

Головуючий суддя                                                            О.В. Попікова 

Судді                                                                                В.А. Корсак

                                                                                О.О. Євсіков