ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2022 року	Львів	Справа № 380/17935/21 пров. № А/857/1223/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року про повернення позовної заяви (судді Карп`як О.О., ухвалену у письмовому провадженні м. Львів) у справі №380/17935/21 за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова про визнання протиправних дій та зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19.10.2021 звернувся в суд з позовом до Львівської міської ради, Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова в якому просить визнати протиправною бездіяльність Рудненської селищної ради щодо не розгляду в місячний термін клопотання позивача ОСОБА_1 від 19.11.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зобов`язати Львівську міську раду як правонаступника Рудненської селищної надати ОСОБА_1 від 19.11.2019 року дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, за рахунок земель Рудненської селищної ради Залізничного району м.Львова, бажана ділянка розміщена по АДРЕСА_1 (бажана орієнтовно - можлива адреса, оскільки на даний час така адреса - офіційно не встановлена) в АДРЕСА_1 та ділянкою з кадастровим номером 4610165500010030148).
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року повернуто позовну заяву.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вказує, що він не знав і не міг знати про рішення Рудненської селищної ради раніше 24.04.2021.
Відповідачі своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №380/17935/21 та ухвалою суду від 16.03.2022 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.
Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 19.10.2021 до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23.10.2021 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, із зазначенням підстав для поновлення строку (з доказами поважності пропуску строку звернення до суду).
16.11.2021 на адресу Львівського окружного адміністративного суду позивачем подано клопотання про поновлення строків звернення до суду, в якій просить визнати причини пропуску строку звернення до суду та поновити йому строк на звернення до суду із цим позовом.
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що доказів, які б підтверджували наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду матеріали справи не містять, також відсутні обґрунтовані підстави для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на наступні обставини.
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.
Статтею 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.
У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.
Згідно з частинами 1, 2 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У частині 3 статті 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З матеріалів справи судом встановлено, що Рудненською селищною радою Залізничного району м. Львова 1 - пленарного засідання 10 - сесії 7 - демократичного скликання, 03 березня 2020 року прийнято рішення № 1462 «Про надання дозволу Виконавчого комітету Рудненської селищної ради на виготовлення проекту детального планування території по АДРЕСА_1 ». Згідно даного рішення було враховано звернення громадянина ОСОБА_1 від 11.11.2019 № К-1042, та відмовлено у наданні дозволу Виконавчого комітету Рудненської селищної ради на виготовлення проект детального планування територій по АДРЕСА_1 .
Зі змісту позову видно, що позивач просить визнати протиправною бездіяльність Рудненської селищної ради щодо не розгляду в місячний термін його клопотання від 19.11.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. 
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (далі – Закон №3038-VI), детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території.
Стаття 16 Закону №3038-VI встановлює, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях.
Затвердження оновленої містобудівної документації на місцевому рівні здійснюється згідно із статтями 17, 18 та 19 цього Закону.
Згідно частини 8 статті 19 Закону №3038-VI детальний план території у межах населеного пункту розглядається і затверджується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради протягом 30 днів з дня його подання, а за відсутності затвердженого в установленому цим Законом порядку плану зонування території - відповідною сільською, селищною, міською радою, крім випадків, передбачених цим Законом.
З позовною заявою про оскарження бездіяльності Рудненської селищної ради щодо щодо не розгляду в місячний термін клопотання позивача ОСОБА_1 від 19.11.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобов`язання Львівської міської ради як правонаступника Рудненської селищної надати ОСОБА_1 від 19.11.2019 року дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, за рахунок земель Рудненської селищної ради Залізничного району м.Львова, бажана ділянка розміщена по АДРЕСА_1 (бажана орієнтовно - можлива адреса, оскільки на даний час така адреса - офіційно не встановлена) в АДРЕСА_1 та ділянкою з кадастровим номером 4610165500010030148), позивач звернувся лише у жовтні 2021 року, тобто поза межами встановленого процесуальним законом строку звернення до суду.
Оцінюючи вказані позивачем у клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду та відповідні посилання в апеляційній скарзі, апеляційних суд вважає, що позивач був обізнаний про бездіяльність суб`єкта владних повноважень, яка виразилась відповідно до доказів доданих до матеріалів позовної заяви, а саме листа Рудненської селищної ради від 13.04.2020 за № 184/вих., з якого вбачається, що звернення позивача від 08.04.2020 № К/95 було розглянуто 03.03.2020, та наданої копії рішення Рудненської селищної ради від 03.03.2020 № 1462 «Про надання дозволу Виконавчого комітету Рудненської селищної ради на виготовлення проекту детального планування території по АДРЕСА_1 ». Також листом від 15.01.2021 за № 16/вих., Рудненська селищна рада повідомила позивача про те, що його звернення від 16.12.2020 № К-852, повторно надала копію відповіді від 13.04.2020 № 184/вих., та копію рішення Рудненської селищної ради від 03.03.2020 № 1462 «Про надання дозволу Виконавчого комітету Рудненської селищної ради на виготовлення проекту детального планування території по АДРЕСА_1 ». Однак отримавши листи Рудненської селищної ради від 13.04.2020 за № 184/вих., та від 15.01.2021 за № 16/вих., які саме долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, зважаючи на встановлений Земельним кодексом України місячний термін розгляду клопотання, позивач не зазначив поважних підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду з указаним позовом. Апелянт вказує, що шестимісячний строк звернення до суду ним не пропущено, оскільки 24 квітня 2021 року ним було отриманого від Рудненської селищної ради лист, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав, а саме про прийняття Рудненською сільською радою рішення № 1462 від 03 березня 2020 року 1 -го пленарного засідання 10 -сесії 7 - демократичного скликання Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова «Про надання дозволу Виконавчого комітету Рудненської селищної ради на виготовлення проекту детального планування території по АДРЕСА_1 », яким позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розробку детального плану території, що лише свідчить про пасивність поведінки позивача у здійсненні права на пред`явлення позову.
Таким чином, аргументи наведені позивачем як підстави для поновлення строку на звернення до суду не є переконливими свідченнями того, що за наявності наміру поновити порушені права, позивач був об`єктивно позбавлений можливості вчасно звернутися до суду з адміністративним позовом. 
При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення високої вірогідності того, що особа могла дізнатися про порушення своїх прав, зокрема, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).
Судом встановлено, що ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 23.10.2021 позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, із зазначенням підстав для поновлення строку (з доказами поважності пропуску строку звернення до суду).
Будь-яких інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду із даним адміністративним позовом, які є поважними, позивачем не вказано.
Доказів, які б підтверджували наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду матеріали справи також не містять.
Відповідно до частини 2 статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції дотримано норми процесуального законодавства та вірно встановлено обставини, які мають значення для прийняття судового рішення щодо повернення позовної заяви у справі, а тому немає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у справі та задоволення апеляційної скарги. 
Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановою Верховного Суду від 17 лютого 2021 року по справі № 0440/7046/18, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.
23.12.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 360/4485/19 зазначив, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.
У справі Європейського суду з прав людини «Стаббігс та інші проти Великобританії» визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.
У Рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25 січня 2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03, пункт 30 рішення у справі «Наталія Михайленко проти України» від 30.05.2013, заява №49069/11). 
Отже, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій, а сам інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи ухвалу суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року про повернення позовної заяви у справі №380/17935/21 – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

                  Головуючий суддя                                        Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                              В.В. Гуляк

                                                                                          Р.Й. Коваль