ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2499/22 Справа № 215/2863/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лиходєдов А. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2022 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 215/2863/19 
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді: Остапенко В.О.,
суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
сторони:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011»
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_5 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_2 , на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 вересня 2019 року, яке ухвалено суддею Лиходєдовим А.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» (надалі ТзОВ «УЮТ-2011») звернувся з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ТзОВ «УЮТ-2011» є управителем будинків Тернівського району м. Кривого Рогу та надає мешканцям району послуги з утримання будинку і прибудинкової території, в тому числі, за адресою: АДРЕСА_1 , до якого послуги з утримання будинку будинків і споруд та прибудинкових надавались безперервно.
Формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій здійснюється по кожному будинку окремо, відповідно до Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 01 червня 2011 року №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Додатком до зазначеного Порядку визначено перелік обов`язкових послуг, які повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій. 
Щомісячні нарахування за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території здійснюється у відповідності до Рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 14 грудня 2011 року № 416.
Перелік послуг, які повинні надаватись для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій визначено Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 435 від 27 грудня 2011 року.
Відповідачі по справі, які мешкають в квартирі АДРЕСА_2 , не виконують свого зобов`язання щодо оплати вартості наданих послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, в результаті чого, в період з 03 липня 2014 року по 30 квітня 2019 року, у відповідачів виникла заборгованість по сплаті наданих позивачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території в сумі 7 488,65 грн.
На підставі наведеного вище позивач просив суд стягнути з солідарно з ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4  на користь ТзОВ «УЮТ-2011» заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у сумі 7 488,65 грн., інфляційні збитки в розмірі 2 430,55 грн., 3% річних у розмірі 484,28 грн., а також судовий збір у розмірі 1 921 грн.
Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 вересня 2019 року позов задоволено.
Стягнуто солідарно з  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТзОВ «УЮТ-2011» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, за період з 03 липня 2014 року до 30 квітня 2019 року в сумі – 7 488 грн. 65 коп.; інфляційні втрати в розмірі – 2 430 грн. 55 коп., та 3% річних в розмірі - 484 грн. 28 коп., а всього 10 403 грн. 48 коп.
Стягнуто з  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 на користь ТзОВ «УЮТ-2011» по 480 грн. 25 коп., з кожного, судового збору. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_2 , ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що в договірних відносинах відповідачі з ТзОВ «УЮТ-2011» не перебувають, а відтак споживачами послуг, що надаються підприємством вони не є, оскільки позивачем не доведено належними та допустимим доказами фактичного отримання відповідачами комунальних послуг. 
Крім того, на думку апелянта до спірних правовідносин необхідно застосувати строк позовної давності. 
У відзиві на апеляційну скаргу ТзОВ «УЮТ-2011» вважає, що вимоги, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та безпідставними, тому просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ТзОВ «УЮТ-2011» є управителем будинків Тернівського району м. Кривого Рогу та надає мешканцям району послуги з утримання будинків і прибудинкової території, в тому числі за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується укладеним 01 листопада 2013 року між управлінням благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради та ТзОВ «УЮТ-2011» договором про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд та актом прийому-передачі будинків, споруд або групи будинків і споруд від 01 листопада 2013 року (а.с.8-12).
Відповідно до наданого розрахунку суми заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 01 липня 2014 року по 30 квітня 2019 року відповідачами не здійснювалася оплата за отримані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що призвело до утворення заборгованості в сумі 7 488,65 грн., а також відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, нараховано суму інфляційних втрат в розмірі 2430,54 грн. та 3% річних – 484,28 (а.с.13).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності факту, що відповідачі не сплачували кошти за спожиті житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим у них виникла заборгованість перед позивачем, яка підлягає стягненню в повному обсязі.
Колегія суддів не може в повному обсязі погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення солідарно, з відповідачів на користь позивача заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 03 липня 2014 року по 30 квітня 2019 року, та відповідно із розміром стягнутих судом інфляційних втрат та 3% річних, з огляду на наступне.
Між сторонами виникли правовідносини стосовно надання та оплати житлово-комунальних послуг.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
За визначеннями, наведеними у ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги є результатом господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; такі послуги надаються індивідуальному споживачу - фізичній або юридичній особі, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника іншій особі, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Виконавець - це суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.
Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.
Згідно ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).
Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.
Відповідно до ст.20 цього Закону, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.
Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України строки оплати встановлено -щомісячно.
Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.
Отже, за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до рахунку заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 03 липня 2014 року по 30 квітня 2019 року, заборгованість за надання житлово-комунальних послуг складає 7 488,65 грн. (а.с.13), тому вказана заборгованість стягнута солідарно з відповідачів оскаржуваним рішенням.
Однак, колегія суддів не може погодитися з періодом та розміром стягнутої з відповідачів заборгованості, з наступних підстав.
Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно ч. 3,4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.
Згідно правового висновку, викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц, провадження № 14-59цс18, якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.
Так, згідно з частиною другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Беручи до уваги зазначене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Отже, вирішуючи спори цієї категорії, судам слід враховувати, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Вказаний висновок колегії суддів узгоджується з висновком, викладеним в Постанові Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 369/88/17, провадження № 61-4924св18.
Звертаючись до апеляційного суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_5 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_2 , заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, тому колегія суддів вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин наслідки спливу строку позовної давності у зв`язку з чим період, за який з відповідачів на користь повивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, має становити з 01 квітня 2017 року по 30 квітня 2019 року, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.
У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів вважає, що із застосуванням до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності період, за який з відповідачів на користь повивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, має становити 01 квітня 2017 року по 30 квітня 2019 року та заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій становить 4 083 грн. 55 коп., яка і підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача, тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині зазначеного судом періоду стягнення та визначеної судом першої інстанції суми заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій із її зменшенням з 7 488,65 грн. до 4 083,55 грн. за період з 01 квітня 2017 року по 30 квітня 2019 року.
При цьому, як наслідок, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначеної судом першої інстанції суми інфляційних втрат із її зменшенням з 2430,55 грн. до 454,14 грн. та в частині 3% річних із зменшенням з 484,28 грн. до 133,32 грн., відповідно до наданого позивачем розрахунку, який перевірено колегією суддів та колегія суддів вважає його правильним за період з 01 квітня 2017 року по 30 квітня 2019 року (а.с.13).
Посилання апелянта на те, що в договірних відносинах з ТзОВ «УЮТ-2011» відповідачі не перебувають, а відтак споживачем послуг, що надаються підприємством вони не є, оскільки позивачем не доведено належними та допустимим доказами фактичного отримання відповідачами комунальних послуг, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у частині першій статті 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Відповідна правова позиція сформульована у Постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, Постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, провадження № 61-11107св18, Постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, провадження № 61-26204св18.
Отже, відповідачі по справі, є такими особами, що мають обов`язок утримання квартири АДРЕСА_4 . 
При цьому доказів того, що ТзОВ «УЮТ-2011» не надавало відповідачам послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, апелянтом не надано, в той час як позивачем доведено той факт, що ТзОВ «УЮТ-2011» є управителем будинків Тернівського району м. Кривого Рогу та надає мешканцям району послуги з утримання будинку і прибудинкової території, в тому числі за адресою: АДРЕСА_3 .
Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Елементом права на справедливий судовий розгляд є право на доступ до суду.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, отже з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 , за подання апеляційної скарги, пропорційним задоволених позовних вимог, підлягає стягненню 1 571,26 грн. (1 047,51*1,5 = 1 571,26).
У зв`язку з наведеним вище колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині визначеного судом розміру заборгованості за житлово – комунальні послуги із її зменшенням цього розміру з 7 488,65 грн. до 4083,55 грн., та зменшенням інфляційних втрат з 2 430,54 грн. до 454,14 грн. та 3% річних з 484,28 грн. до 133,32 грн.
В іншій частині рішення суду має бути залишено без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_5 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_2 , – задовольнити частково.
Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 вересня 2019 року змінити в частині розміру заборгованості за житлово – комунальні послуги, стягнутої солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011», зменшивши цей розмір з 7 488 гривень 65 копійок до 4 083 (чотири тисячі вісімдесят три) гривень 55 (п`ятдесят п`ять) копійок.
Рішення суду змінити в частині розміру з інфляційних втрат, стягнутих солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011», зменшивши цей розмір з 2 430 гривень 54 копійок до 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень 14 (чотирнадцять) копійок.
Рішення суду змінити в частині 3% річних, стягнутих солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011», зменшивши цей розмір з 484 гривень 28 копійок до 133 (сто тридцять три) гривень 32 (тридцять дві) копійок.
В іншій частині рішення суду залишити без змін. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» на користь  ОСОБА_2  судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 571 (одна тисяча п`ятсот сімдесят одна) гривень 26 (двадцять шість) копійок .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 01 березня 2022 року. 

Головуючий:

Судді: