ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" грудня 2021 р.                                                 Справа №907/665/18
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: 
головуючий суддя                                                            Желік М.Б.  
судді                                                                                    Скрипчук О.С.
                                                                                            Орищин Г.В.
секретар судового засідання Гунька О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Токмацький ковальсько-штампувальний завод» в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Попадюка Ігоря Васильовича (вх.№01-05/3347/21 від 05.10.2021) 
на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 08.09.2021 (суддя Ремецькі О.Ф.) 
у справі  №907/665/18
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімер-Техніка», смт.Воловець, Воловецький район, Закарпатська область,
до Публічного акціонерного товариства «Ужгородський Турбогаз», м.Ужгород, код ЄДРЮОФОПтаГФ 00153608
про визнання банкрутом

за участю представників:
від скаржника: адвокат Москва Ю.О.;
від інших учасників: не з`явилися;

Учасникам процесу роз`яснено їх права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46 Господарського процесуального кодексу України. 
Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 08.09.2021 у справі №907/665/18, за результатами попереднього засідання, постановлено визнати кредитором у справі №907/665/18 по відношенню до боржника: ТзОВ «Охоронна агенція «Вимпел» з грошовими вимогами на суму 500 493,15грн. - четверта черга, 6000,00грн. - шоста черга та 3842,00грн. перша черга; ТзОВ «КрАЗ-Капітал» з грошовими вимогами на суму 16.030,50грн. - четверта черга та 3842,00грн. перша черга; ПрАТ «КАМ`ЯНЕЦЬ-ПОДІЛЬСЬКАВТОАГРЕГАТ» з грошовими вимогами на суму 560.100,00 грн. - четверта черга та 3524,00грн. перша черга; ПрАТ «Токмацький ковальсько-штампувальний завод» з грошовими вимогами на суму 120.227.015,63 грн. - четверта черга та 3842,00грн. перша черга; ПрАТ  «АвтоКрАЗ» з грошовими вимогами на суму 613.813.372,08грн. - четверта черга та 3524,00грн. перша черга; ПрАТ «Мукачівський завод «Точприлад» з грошовими вимогами на суму 6.647.129,96 грн., у тому числі 4.794.556,10грн. - четверта черга, 749.049,86грн. - шоста черга та 3524,00грн. перша черга, у задоволенні решти вимог відмовлено; ТзОВ «Турбогаз Ужгород» з грошовими вимогами на суму 20.220.520,30грн. - четверта черга, 3842,00грн. перша черга; ТзОВ «Охоронна агенція «Спірит» з грошовими вимогами на суму 400.000,00 грн. - четверта черга та 3524,00грн. перша черга; ТзОВ «Козацька стріла» з грошовими вимогами на суму 401249,32 грн. - четверта черга, 15200,00грн. - шоста черга та 3842,00грн. перша черга;  Головне управління ДПС у Закарпатській області з грошовими вимогами на загальну суму 412.672,40 грн., з яких: 3 842,00 грн. - вимоги першої черги; 221.978,40 грн. - вимоги третьої черги та 186.852,00 грн. - вимоги шостої черги, у задоволенні решти вимог кредитора відмовлено; ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МОНТАЛЕ» з грошовими вимогами до боржника у розмірі вартості предмету застави сумі 137 272 552,12 грн., решту вимог в сумі 516 416 366,37 визнати незабезпеченими (у тому числі 427.208.703,47грн. - вимоги четвертої черги та 89.207.662,90грн. - вимоги шостої черги), а також суму 3524,00грн. - вимоги першої черги. Зобов`язано розпорядника майна Акціонерного товариства «УЖГОРОДСЬКИЙ ТУРБОГА3» надати суду уточнений реєстр вимог кредиторів, оформлений відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства, проаналізувати фінансову, господарську та інвестиційну діяльність боржника, його становище на товарних ринках; надати письмові докази про розмір активу та пасиву Акціонерного товариства «УЖГОРОДСЬКИЙ ТУРБОГА3», наявну дебіторську заборгованість, організувати проведення зборів кредиторів у відповідності до ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства, вирішити питання відносно подальшого розгляду справи та відповідні протоколи надати суду. Встановлено дату проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів, зобов`язано розпорядника майна надати суду звіт про свою діяльність в процедурі розпорядження майном з врахуванням вимог ст.ст. 44-49 Кодексу України з процедур банкрутства. Визначено дату проведення підсумкового судового засідання у справі.                
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 08.09.2021 у справі №907/665/18 в частині визнання грошових вимог ТзОВ «Фінансова компанія «Монтале» та прийняти нове рішення, яким визнати грошові вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Монтале» у сумі 653 688 918,49 грн., з яких 630 443 000,00 грн. забезпечені заставою та 23 245 918,49 грн. не забезпечені вимогою.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 поновлено  Приватному акціонерному товариству «Токмацький ковальсько-штампувальний завод» в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Попадюка Ігоря Васильовича строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Закарпатської області від 08.09.2021 у справі №907/665/18, відкрито апеляційне провадження, встановлено учасникам справи строк для надання відзиву на апеляційну скаргу до 05.11.2021, призначено розгляд справи на 10.11.2021.
На електронну адресу суду та повторно на поштову адресу суду від скаржника надійшли клопотання б/н від 01.11.2021 (вх. №01-04/7630/21 від 04.11.2021) про долучення до матеріалів справи нових доказів, а саме копії рецензії №0002 від 27.10.2021 на звіт про оцінку комплексу будівель і споруд, що належить ПАТ «Ужгородський турбогаз» і знаходиться за адресою Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Болгарська,3, копії рецензії №0003/р від 26.10.2021 на звіт про оцінку комплексу будівель і споруд, що належить ПАТ «Ужгородський турбогаз» і знаходиться за адресою Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Болгарська, буд.3, копії рецензії №0001/р від 26.10.2021 на звіт про оцінку комплексу будівель і споруд, що належить ПАТ «Ужгородський турбогаз» і знаходиться за адресою Закарпатська область, м.Ужгород, пр. Свободи, буд.52, виготовлені Львівським Науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України. У клопотанні апелянт зазначає про наявність об`єктивної неможливості для подання вказаних рецензій на відповідні звіти про оцінку майна, оскільки звіти про оцінку майна були долучені до матеріалів справи ТзОВ «ФК «Монтале» 08.09.2021 без доказів надсилання іншим учасникам справи, а Господарський суд Закарпатської області розглянув заяву ТзОВ «ФК «Монтале» про уточнення грошових вимог з урахуванням вказаних звітів та постановив оскаржену ухвалу в той же день - 08.09.2021. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.11.2021 задоволено клопотання апелянта про долучення доказів до матеріалів справи, розгляд справи відкладено на 08.12.2021.
08.12.2021 на електронну адресу суду надійшов відзив ТзОВ «ФК «Монтале» на апеляційну скаргу.
В судовому засіданні 08.12.2021 було оголошено перерву до 22.12.2021.
22.12.2021 від ТзОВ «Спірит» та ТзОВ «Турбогаз Ужгород» надійшли заперечення на апеляційну скаргу на ухвалу попереднього засідання.
В судовому засіданні 22.12.2021 представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги, просила оскаржену ухвалу скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви ТзОВ «Фінансова компанія «Монтале» про заміну кредитора правонаступником.
Інші учасники справи про банкрутство явки в судове засідання не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.
Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги є обґрунтованими, а оскаржувану ухвалу слід скасувати в частині  з прийняттям нового рішення, з огляду на наступне.
У провадженні Господарського суду Закарпатської області перебуває справа про банкрутство ПАТ «Ужгородський турбогаз».
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 04.12.2018 (у складі судді Васьковського О.В.) відкрито провадження у справі про банкрутство ПАТ «Ужгородський турбогаз», введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Тищенко Наталію Петрівну.
Оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство було опубліковано на офіційному сайті Вищого господарського суду України 06.12.2018.
21.01.2019 на адресу суду від Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Ірклієнко Ю.П. надійшла заява б/н від 28.12.2018 про визнання кредиторських вимог до боржника у сумі 653 688 918,49 грн., в т. ч. 3524 грн судового збору, з яких 630 443 000 грн. вимоги., які забезпечені заставою.
Заява про визнання грошових вимог до боржника обґрунтована наявністю заборгованості за кредитними договорами №655v-01-07 від 26.06.2007, №1199-01-07 від 28.09.2007, №1299-09 від 16.02.2009 та укладенням в забезпечення кредитних зобов`язань боржника договорів застави майнових прав вимоги на отримання грошових коштів та товарів №2777И/0809 від 31.08.2009 та №2180ЦИК/0607 від 27.06.2007.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 22.01.2019 заяву призначено до розгляду в судовому засіданні 14.02.2019.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2019 справу №907/665/18 передано на розгляд судді Ремецькі О.Ф.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 15.05.2019 (у складі судді Ремецькі О.Ф.) справу прийнято до розгляду. 
26.07.2019 АТ «Банк «Фінанси та Кредит» подало уточнення до заяви про визнання до кредиторських вимог та просило визнати грошові вимоги до боржника в розмірі 650 664 918,49 грн., з яких 569 456 992,41 грн. - вимоги, які забезпечені заставою майна боржника, а також понесені витрати зі сплати судового збору за подання заяви про визнання вимог до боржника в розмірі 3524,00 грн. (за договором про мультивалютну кредитну лінію №655v-01-07 від 26.06.2007 в розмірі 295 713 163,39 грн. - забезпечені вимоги, за договором про мультивалютну кредитну лінію №1199-01-07 від 28.09.2007 в розмірі 246 524 829,02 грн. - забезпечені вимоги, за договором про мультивалютну кредитну лінію №1299-09 від 16.02.2009 в розмірі 81 207 926,08 грн. - незабезпечені вимоги).
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 08.09.2020 у справі №907/665/18 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова оферта» від 11.03.2020 про заміну кредитора правонаступником, замінено кредитора - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на кредитора - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова оферта» у справі.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 20.04.2021 задоволено заяву ТзОВ «Фінансова компанія «Монтале» про заміну кредитора правонаступником. Замінено сторону (кредитора) - ТзОВ «Фінансова оферта» на належного кредитора - ТзОВ «Фінансова Компанія «Монтале» у справі №907/636/18 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Ужгородський Турбогаз».
Ухвалами Господарського суду Закарпатської області від 12.07.2021 визнано конкурсні вимоги кредитора ТзОВ «Фінансова компанія «Монтале» до боржника з грошовими вимогами на суму 653.688.918,49 грн., у тому числі 630.443.000,00 грн. забезпечені заставою та на суму 23.245.918,49грн. не забезпечені заставою; задоволено заяву ТОВ «Фінансова компанія «Монтале» про скасування заходів забезпечення вимог кредиторів та скасовано заходи забезпечення позову, вжиті судом за ухвалою від 22.12.2020 щодо заборони вчиняти дії стосовно майна боржника; надано дозвіл на звернення стягнення на заставлене майно боржника, що перебуває у іпотеці; відкладено попереднє засідання на 08.09.2021.
08.09.2021 ТзОВ «Фінансова компанія «Монтале» звернулось до господарського суду із заявою про уточнення кредиторських вимог, у якій просило визнати забезпечені вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Монтале» до АТ «Ужгородський турбогаз» у розмірі вартості предмету застави в сумі 137 272 552,12 грн., а решту вимог в сумі 516 416 366,37 визнати незабезпеченими. До заяви додано звіт про оцінку комплексу будівель і споруд від 19.08.2021, копію звіту про оцінку вбудованих приміщень від 19.08.2021, звіту про обладнання від 25.08.2021.
Постановляючи ухвалу за результатами попереднього засідання 08.09.2021, місцевий господарський суд врахував подані перед судовим засіданням звіти про оцінку заставного майна та дійшов висновків про те, що загалом, вартість заставного майна боржника, яке підлягає зверненню до стягнення Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Монтале»  становить 137 272 552,12 грн. (в т.ч.- 120 153 891,13 з ПДВ + 17118 661,00 без ПДВ земельна ділянка), таким чином, при задоволенні вимог кредитора, шляхом звернення стягнення Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Монтале» на майно боржника, кредитор не задовольнить у повному обсязі забезпечені вимоги, оскільки різниця (630 443 000,00 грн. - 137 272 552,12 грн. = 493 170 447,18 грн.) між вимогами та реальним - 493170 447,87 грн. 
Відтак, суд першої інстанції ухвалив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Монтале» до Акціонерного товариства «Ужгородський турбогаз» задовольнити та визнати вимоги кредитора до боржника у розмірі вартості предмету застави сумі 137 272 552,12 грн., решту вимог в сумі 516 416 366,37 визнати незабезпеченими (у тому числі 427.208.703,47грн. - вимоги четвертої черги та 89.207.662,90грн. - вимоги шостої черги), а також суму 3524,00грн. - вимоги першої черги.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що при постановленні ухвали в оскарженій частині неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, висновки, що викладені в оскарженій ухвалі не відповідають дійсним обставинам справи.
Так, скаржник зазначає, що не була оскаржена та є чинною ухвала Господарського суду Закарпатської області від 12.07.2021, якою визнано конкурсні вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Монтале» до боржника з грошовими вимогами на суму 653.688.918,49 грн., у тому числі 630.443.000,00 грн. забезпечені заставою та на суму 23.245.918,49грн. не забезпечені заставою. У вказаній ухвалі судом була встановлена вартість забезпеченого заставою майна, виходячи із вартості, узгодженої сторонами у договорах застави.
Апелянт покликається на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладені у постанові від 20.06.2019 у справі №915/535/17, відповідно до яких мотиви, за якими суд дійшов висновку про визнання вимог кредиторів в тому чи іншому розмірі чи про відмову у їх визнанні, можуть бути відображені як в індивідуальній (самостійній, окремій) ухвалі, так і в ухвалі за результатами розгляду вимог усіх кредиторів. Інший варіант викладення мотивів прийнятого рішення щодо розміру вимог кредиторів може бути таким - мотиви наводяться в індивідуальній (самостійній, окремій) ухвалі, а в ухвалі за результатами розгляду вимог усіх кредиторів мотиви можуть бути не відображеними, однак, повинно міститися посилання на ухвалу з приводу розгляду вимог кожного конкретного кредитора. 
На переконання скаржника, місцевий господарський суд при прийнятті оскарженої ухвали повинен був керуватись принципом res judicata, тобто, юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтись повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Наявність чинної та не скасованої ухвали про визнання грошових вимог ТзОВ «Фінансова компанія «Монтале» від 12.07.2021 як індивідуальної (самостійної) зумовлює обов`язок суду відобразити мотиви визнання грошових вимог та відповідний розмір визнаних вимог в ухвалі за результатами попереднього засідання суду, а не змінювати індивідуальну (самостійну) ухвалу суду, яка набрала законної сили, та не приймати нові докази. Апелянт покликається на аналогічні правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №913/658/16.
Окрім того, скаржник зазначає, що норма ч.2 ст.47 КУзПБ, відповідно до якої в ухвалі за результатами попереднього засідання суду зазначаються розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, та розмір і перелік не визнаних судом вимог кредиторів, є імперативною, а тому суд не вправі зазначати в ухвалі те, що не передбачено законом, оскільки суд діє в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Проте, зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що суд зазначив відповідну черговість кредитора - ТзОВ «Фінансова компанія «Монтале» у відповідності до ст.64 КУзПБ, що суперечить вимогам ч.2 ст.47 КУзПБ. Апелянт вважає, що суд не наділений повноваженнями щодо визначення черговості заявлених вимог кредитора, адже це є повноваженнями розпорядника майна.
Також апелянт вказує на невірне застосування судом першої інстанції правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 15.05.2018 у справі №902/492/17, оскільки вказані правові висновки стосувались саме майнових поручителів, які не є боржниками за основним зобов`язанням, тобто, підлягають застосуванню у інших, не подібних правовідносинах. Скаржник покликається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.02.2021 у справі №904/1360/19, від 17.06.2020 у справі №905/2028/18 щодо визначення розміру вимог забезпеченого кредитора у розмірі вартості предмета застави, який визначений між кредитором та боржником у договорі застави. 
Апелянт звертає увагу на порушення судом ч.1 ст.2 КузПБ, відповідно до якої та із уврахуванням численних правових висновків Верховного Суду, з моменту порушення провадження у справі боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює увесь комплекс юридичних правовідносин боржника та, відповідно, регулюється спеціальними нормами законодавства - Кодексом України з процедур банкрутства. Однак, в оскарженій ухвалі суд першої інстанції надав перевагу нормам Закону України «Про іпотеку», зокрема, застосував норму ст.39 вказаного Закону, яка регулює правовідносини щодо реалізації предмета іпотеки за рішенням суду, разом з цим зазначивши, що заявник має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, що регулюється ст.37 Закону України «Про іпотеку». Також, 12.07.2021 суд надав ТзОВ «ФК «Монтале» дозвіл на звернення стягнення на предмет іпотеки. На противагу, скаржник покликається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 02.06.2021 у справі №904/7905/16, від 24.03.2021 у справі №910/20057/16, та вказує, що ТзОВ «ФК «Монтале» має право задовольнити свої вимоги лише у ліквідаційній процедурі чи процедурі санації.
Обґрунтовуючи порушення процесуального права при постановленні оскарженої ухвали, скаржник зазначає, що суд прийняв та розглянув заяву ТзОВ «ФК «Монтале» про уточнення грошових вимог в один день, хоча до заяви не було додано доказів надсилання копії заяви іншим учасникам справи про банкрутство, в тому числі боржнику та розпоряднику майна; прийняв до розгляду заяву про уточнення грошових вимог кредитора після розгляду заяви кредитора по суті, що є порушенням норм ч.3 ст.232 ГПК України; взяв до уваги неналежні докази - звіти про оцінку майна без доказів їх направлення іншим учасникам справи; не встановив, що експерт, який виготовив звіти про оцінку майна, не попереджався та не був обізнаний про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, що не відповідає вимогам ч.7 ст.98, ч.1 ст.104 ГПК України; із врахуванням наведених порушень скаржник також вважає, що суд порушив принцип змагальності сторін, об`єктивності та неупередженості, права учасників на рівність.
У встановлений апеляційним судом строк - до 05.11.2021, учасники справи про банкрутство не скористались правом подання відзиву на апеляційну скаргу. 
Колегія суддів зазначає, що відзив ТзОВ «ФК «Монтале», який надійшов на електронну адресу суду 08.12.2021, не містить клопотання про поновлення пропущеного строку на його подання і, відповідно, підлягає залишенню без розгляду на підставі ч.2 ст.118 ГПК України.
Водночас, відповідно до ч.3 ст.42 ГПК України учасники справи мають право подавати суду заяви та клопотання, надавати пояснення, наводити доводи та міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Із врахуванням наведеної норми, колегія суддів вважає за можливе взяти до уваги заперечення кредиторів - ТзОВ «Спірит» та ТзОВ «Турбогаз Ужгород» на апеляційну скаргу, що надійшли на електронну адресу суду 22.12.2021. 
Так, у вказаних запереченнях кредитори вказують, що в оскарженій ухвалі попереднього засідання Господарський суд Закарпатської області виконав усі вимоги статті 47 КУзПБ. Щодо визнання кредиторських вимог ТзОВ «Фінансова компанія «Монтале» кредитори зазначають, що ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 12.07.2021 визнано вимоги забезпеченого кредитора в загальному розмірі 653 688 918,49 грн, в тому числі 630 443 000,00 грн. - вимоги, що забезпечені заставою та на суму 53 245 918,49 грн. - не забезпечені заставою (вимоги четвертої черги, 3524,00 грн. - перша черга). Проте, станом на дату проведення попереднього засідання заставний кредитор подав суду відомості про проведення оцінки забезпеченого майна з метою звернення стягнення на заставлене майно, відповідно до якої вартість заставного майна становить 137 272 552,12 грн. Таким чином, при задоволенні вимог кредиторів шляхом звернення стягнення на майно боржника, ТзОВ «Фінансова компанія «Монтале» не задовольнить у повному обсязі забезпечені вимоги, оскільки різниця між вимогами та реальною вартістю становить 493 170 447,87 грн. 
Відповідно до абз.3 ч.2 ст.45 КУзПБ забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення, якщо вартості предмета застави недостатньо для покриття всієї вимоги. Кредитор повинен розглядатись як забезпечений лише в частині вартості предмета застави, а залишок вимог вважається незабезпеченим. Така процедура включення вимог забезпеченого кредитора надає заставному кредитору альтернативу вибору щодо внесення його вимог до вимог у відповідній черговості в порядку ч.1 ст.64 КУзПБ чи до позачергових з огляду на надані ним докази на момент формування реєстру вимог кредиторів щодо предмета застави, його вартості та з урахуванням волевиявлення цього кредитора щодо відмова (повної або часткової) від забезпечення. У разі здійснення такої відмови та не заявлення відповідних вимог кредитором відомості про забезпечення підлягають включенню до реєстру, як це передбачено частиною восьмою статті 45 Кодексу. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19.05.2021 у справі №925/367/20. Відтак, на переконання кредиторів, ТзОВ «ФК «Монтале» правомірно звернулось до суду із заявою про уточнення вимог до боржника в частині розміру забезпечених вимог, при цьому загальний розмір кредиторських вимог, що становить 653 688 918,49 грн. залишається незмінним.
Окремо кредитори зазначають, що відкриття провадження у справі про банкрутство щодо боржника не змінює суті заставного (іпотечного) зобов`язання, зазнає змін лише процедура задоволення вимог кредитора, які забезпечені заставою (іпотекою) з урахуванням чого норми Кодексу щодо забезпечених вимог кредиторів слід застосовувати з огляду на суміжні норми законодавства про заставу (іпотеку). Кредитори покликаються на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 15.05.2018 у справі №902/492/17.
Кредитори звертають увагу, що вартість предмета застави не є істотною умовою відповідного договору, а її відсутність не робить такий договір недійсним, що пояснюється тим, що майно за загальним правилом має свою певну вартість та цінність, яка не завжди відповідає дійсній вартості на час визначення розміру вимог чи на момент реалізації майна задля задоволення вимог заставного кредитора. У справі про банкрутство кінцева вартість заставного (іпотечного) майна для цілей проведення розрахунків із забезпеченим кредитором формується в момент його реалізації за наслідком якої з дотриманням вимог Кодексу застава (іпотека) припиняється, а вимоги забезпеченого кредитора вважаються погашеними. Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у справі №904/1360/19 (постанова від 04.02.2021).
Таким чином, кредитори вважають, що суд при винесенні оскарженої ухвали врахував усі вимоги законодавства та правові висновки Верховного Суду при визнанні вимог ТзОВ «ФК «Монтале».
Як вбачається з матеріалів справи, заяву ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання конкурсних вимог у справі про банкрутство було обґрунтовано наявністю наступної заборгованості ПАТ «Ужгородський турбогаз»:
за неналежне виконання договору про мультивалютну кредитну лінію №655v від 26.06.2007 в частині сплати кредитних коштів на загальну суму 295 713 163,39 грн., з яких 155 796 000,00 грн. сума простроченої заборгованості по кредиту в гривні, 97 348 606,19 грн. сума простроченої заборгованості по відсотках в гривні, 42 568 557,20 грн. пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсотках;
за неналежне виконання договору про мультивалютну кредитну лінію №1199-01-07 від 28.09.2007 на загальну суму 246 524 829,02 грн., з яких 84 717 787,00 грн. сума простроченої заборгованості по кредиту в гривні, 12 645 640,41 грн. сума прострочено заборгованості по кредиту в євро, 523 272,42 грн. сума простроченої заборгованості по відсотках в доларах США, 6 712 724,38 грн. сума простроченої заборгованості по відсотках в євро, 106 782 473,54 грн. сума простроченої заборгованості по відсотках в гривні, 35 142 931,27 грн. пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту по відсотках; 
за неналежне виконання договору про мультивалютну кредитну лінію №1299-09 від 16.02.2009 на загальну суму 81 207 926,08 грн., з яких 40 800 000,00 грн. сума простроченої заборгованості по кредиту в гривні, 28 701 751,65 грн. сума простроченої заборгованості по відсотках в гривні, 11 706 174,43 грн. пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсотках.
Окрім того, банк у заяві зазначав, що частина вимог до боржника є забезпеченою на підставі договорів застави, а саме договору застави майнових прав вимоги на отримання грошових коштів та товарів №2777И/0809 від 31.08.2009 за умовами якого в заставу передається вбудоване приміщення загальною площею 3078,9 кв.м. в м.Ужгород, пр-т Свободи (пр.40 річчя Жовтня), буд.52 за узгодженою сторонами вартістю предмета застави - 30 243 000,00 грн., договору заставу майнових прав вимоги на отримання грошових коштів та товарів №2180ЦИК/0607 від 27.06.2007 за умовами якого в заставу передається нерухоме майно цілісного майнового комплексу, площею 150 490,5 кв.м., устаткування, інвентар, інше майно, за адресою Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Болгарська, 3, в кількості 2025 позицій, ділянки 42,5673 га за узгодженою сторонами вартістю предмету застави - 600 200 000,00 грн. 
Також у заяві банк зазначав, що ПАТ «Ужгородський турбогаз» є майновим поручителем за зобов`язаннями за договором  про мультивалютну кредитну лінію №1271-08 від 05.11.2008, укладених між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТзОВ «ПрогресГруп» щодо повернення кредитних коштів на суму 279 191 195,18 грн., що забезпечується договором застави майнових прав вимоги на отримання грошових коштів і товарів №2777И/0809 від 31.08.2009 за умовами якого в заставу передається вбудоване приміщення, загальною площею 3078,9 кв.м., м.Ужгород, пр-т Свободи (пр.40 річчя Жовтня), буд. 52, за узгодженою вартістю предмета застави - 30 243   000,00 грн.
26.07.2019 АТ «Банк «Фінанси та Кредит» подано до суду уточнення до кредиторських вимог, в яких заявник просив визнати його грошові вимоги до ПАТ «Ужгородський Турбогаз» в розмірі 650 664 918,49 грн., з яких 569 456 992,41 грн. вимоги, які забезпечені заставою майна боржника.
Розпорядник майна та боржник проти заявленого розміру кредиторських вимог АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заперечували, зокрема, звертались до суду з клопотанням про призначення у межах справи про банкрутство судової експертизи з приводу правомірності визначення кредитором - ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» суми боргових зобов`язань боржника з підстав, викладених у них. Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 11.12.2019 у задоволенні заяв боржника та розпорядника майна про призначення судової економічної експертизи у справі відмовлено.
На день проведення попереднього засідання 08.09.2021 розпорядник майна боржника подав суду письмове рішення за результатами розгляду вимог ПАТ «Банк «Фінанси і кредит», правонаступником якого є ТзОВ «ФК «Монтале». Представник боржника у засіданні суду подав заяву про визнання грошових вимог ПАТ «Банк «Фінанси і кредит», правонаступником якого є ТзОВ «ФК «Монтале», у повному обсязі.
12.07.2021 місцевий господарський суд за результатами розгляду заяви ПАТ «Банк «Фінанси і кредит», правонаступником якого на момент розгляду кредиторських вимог було ТзОВ «Фінансова компанія «Монтале», постановив ухвалу, якою визнав конкурсні вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Монтале» до боржника Публічного акціонерного товариства «Ужгородський Турбогаз» на суму 653.688.918,49 грн., у тому числі 630.443.000,00 грн. - вимоги забезпечені заставою та 23.245.918,49 грн. - не забезпечені заставою.
В ухвалі Господарського суду Закарпатської області від 12.07.2021 було встановлено наступні обставини.
26 червня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та Публічним акціонерним товариством «Ужгородський турбогаз» було укладено договір про невідновлювальну кредитну лінію №655v-01-07, відповідно до якого банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 16 802 845,00 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти відповідно до графіку погашення кредитної лінії з кінцевим строком повернення погашення до « 05» січня 2010 року включно і сплатити за користування кредитними коштами відсотки в розмірі 10,5% річних.
В подальшому, до кредитного договору сторонами вносились зміни та доповнення у формі додаткових угод.
Кредитором надано суду відомості про те, що у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань та умов договору про відновлювальну кредитну лінію №655v-01-07 від 26.06.2007 заборгованість Приватного акціонерного товариства «Ужгородський турбогаз» перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» складає 295 715 163,39 грн., з яких:
- 155 796 000,00 грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту в гривні;
- 97 348 606,19 грн. - сума простроченої заборгованості по відсотках в гривні;
- 42 568 557,20 грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсотках;
28 вересня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та Публічним акціонерним товариством «Ужгородський турбогаз» було укладено договір про невідновлювальну кредитну лінію №1199-01-07 (назву змінено на «Договір про мультивалютну кредитну лінію №1199м-01-07 від 28.09.2007р.» на підставі Додаткової угоди від 27.12.2013), відповідно до якого банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 12 818 000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути отримані на рахунок кредитної лінії грошові кошти відповідно до графіку погашення кредитної лінії з кінцевим строком повернення погашення до « 27» вересня 2010 року включно і сплатити за користування кредитними коштами відсотки в розмірі 16% річних.
В подальшому, до кредитного договору сторонами вносились зміни та доповнення у формі додаткових угод.
Кредитором надано суду відомості про те, що заборгованість Приватного акціонерного товариства «Ужгородський турбогаз» перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за складає 246 524 829,02 грн., з яких:
- 84 717 787,00 грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту в гривні;
- 12 645 640,41грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту в Євро;
- 523 272,42 грн. - сума простроченої заборгованості по відсотках в доларах США;
- 6712 724,38 грн. - сума простроченої заборгованості по відсотках в Євро;
- 106 782 4 73,54 грн. - сума простроченої заборгованості по відсотках в гривні;
- 35 142 931,27 грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсотках.
16.02.2009 між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит») та Відкритим акціонерним товариством «Ужгородський турбогаз» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Ужгородський турбогаз») укладено договір про відновлювальну кредитну лінію №1299-09, відповідно до якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 41 000 000,00 гривень, а позичальник зобов`язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти відповідно до Графіку зниження ліміту з кінцевим строком повернення погашення до «15» лютого 2012 року включно і сплатити за користування кредитними коштами відсотки, зазначені у пункті 3.1. цього договору.
В подальшому, до кредитного договору сторонами вносились зміни та доповнення у формі додаткових угод.
Також кредитором надано суду відомості про те, що у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань та умов договору про відновлювальну кредитну лінію №1299-09 від 16.02.2009 заборгованість Публічного акціонерного товариства «Ужгородський турбогаз» перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» складає 81 207 926,08 грн., з яких:
- 40 800 000,00 грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту в гривні;
- 28 701 751,65 грн. - сума простроченої заборгованості по відсотках в гривні;
- 11 706 174,43 грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсотках.
Також кредитор просив суд взяти до уваги те, що частина вимог до Публічного акціонерного товариства «Ужгородський турбогаз» є забезпеченою на підставі договорів застави, а саме:
- договір застави майнових прав вимоги на отримання грошових коштів та товарів №2777И/0809 від 31.08.2009, за умовами якого в заставу передається вбудоване приміщення, загальною площею 3078,9 кв.м., м.Ужгород, пр-т Свободи (пр. 40 річчя Жовтня), буд. 52, за узгодженою сторонами вартістю предмету застави - 30 243 000,00 грн.
- договір застави майнових прав вимоги на отримання грошових коштів та товарів №2180ЦИК/0607 від 27.06.2007, за умовами якого в заставу передається нерухоме майно цілісного майнового комплексу, площею 159 490,5 кв.м.,  устаткування, інвентар, інше майно, за адресою: Закарпатська обл., м.Ужгород, вул. Болгарська, 3, в кількості 2025 позицій, ділянки 42,5673 га, за узгодженою сторонами вартістю предмету застави - 600 200 000,00 грн.
Крім того, Публічне акціонерне товариство «Ужгородський турбогаз» є майновим поручителем за зобов`язаннями за договором про мультивалютну кредитну лінію №1271-08 від 05.11.2008, укладеним між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ПрогресГруп» щодо повернення кредитних коштів, забезпечується договором застави майнових прав вимоги па отримання грошових коштів та товарів №2777И/0809 від 31.08.2009, за умовами якого в заставу передається вбудоване приміщення, загальною площею 3078,9 кв.м., м. Ужгород, пр-т Свободи (пр. 40 річчя Жовтня), буд. 52 за узгодженою сторонами вартістю предмету застави - 30 243 000,00 грн.
У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань та умов договору про відновлю вальну кредитну лінію заборгованість ТОВ «Прогрес Груп» перед АТ «Банк "Фінанси та Кредит» за складає 279 191 195,18грн.
Розглянувши вимоги  кредитора ТОВ «ФК «Монтале» як правонаступника ПАТ «Банк «Фінанси і кредит», суд встановив, що такі мають характер конкурсних,  підлягають визнанню в загальному в розмірі 653.688.918,49грн., у тому числі 630.443.000,00грн. - забезпечені заставою та на суму 23.245.918,49грн. - не забезпечені заставою.
Ухвала Господарського суду Закарпатської області набрала законної сили у відповідності з ч.4 ст.9 КУзПБ з моменту її прийняття - 12.07.2021, не була оскаржена та є чинною станом на день розгляду апеляційної скарги.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 12.07.2021 попереднє засідання було відкладено на 08.09.2021.
08.09.2021 ТзОВ «ФК «Монтале» подало суду заяву про уточнення кредиторських вимог (з додатками на 280 аркушах), у якій зазначено, що заставним кредитором було проведено оцінку забезпеченого майна боржника, відповідно до якої вартість об`єкту нерухомого майна - цілісного майнового комплексу за адресою м.Ужгород, вул. Болгарська, буд. 3, становить 27 189 655,00 грн., вартість об`єкту нерухомого майна - вбудованих приміщень площею 3097,51 м.кв. за адресою м.Ужгород, пр. Свободи, буд.52 становить 20 412 440,00 грн., вартість земельної ділянки з кадастровим номером 2124883600:10:011:0001 загальною площею 34,2014 га за адресою Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с/рада Коритнянська, становить 27 189 655,00 грн., вартість земельної ділянки з кадастровим номером 2124883600:10:011:0002 загальною площею 4,7588 га за адресою Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с/рада Коритнянська, становить 1 982 754,00 грн., вартість земельної ділянки з кадастровим номером 2124883600:02:004:0010 загальною площею 2,1250 га за адресою Закарпатська область, Ужгородський район. с/рада Коритнянська, становить 885 381,00 грн., вартість устаткування, інвентар, інше майно, що розташоване за адресою  м.Ужгород, вул. Болгарська, буд. 3, становить 55 928 220,94 грн. Загалом заявник зазначає, що вартість заставного майна боржника, на яке підлягає зверненню стягнення ТзОВ «Фінансова компанія «Монтале» становить 137 272 552,12 грн. ( в т.ч. - 150 153 891, 13 з ПДВ+17 118 661,00 без ПДВ земельна ділянка).
Таким чином, ТзОВ «Фінансова компанія «Монтале» у заяві про уточнення кредиторських вимог вказує, що при задоволенні вимог кредитора, шляхом звернення стягнення  на майно боржника, ТзОВ «ФК «Монтале» не задоволить у повному обсязі забезпечені вимоги, оскільки різниця (630 443 000,00 грн. - 137 272 552,12 грн.=493 170 447,87 грн.) між вимогами та реальною вартістю майна - 493 170 447,87 грн. Відтак, кредитор заявив про збільшення кредиторських вимог до боржника в частині збільшення (493 170 447,87грн.+23245918,49 грн.=516 416 366,37грн.) кредиторських вимог на суму 516 416 366,37 грн. не забезпечених заставою, та просив визнати забезпечені вимоги в розмірі вартості предмету застави в сумі 137 272 552,12 грн., решту вимог в сумі 516 416 366,37 визнати незабезпеченими.
До заяви додано звіт про оцінку комплексу будівель і споруд від 19.08.2021, звіт про оцінку вбудованих приміщень від 19.08.2021, звіт про оцінку обладнання від 25.08.2021.
Відповідно до звіту від 19.08.2021 про оцінку комплексу будівель і споруд, що належать ПАТ «Ужгородський турбогаз» та знаходяться за адресою Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Болгарська, буд.3, виготовленого ТзОВ «Реальна оцінка», ринкова вартість оцінюваного майна становить 44 308 316 грн., в тому числі адмінбудівля літ.Б загальною площею 4311,9 кв.м. вартістю 556 438 грн., адмінбудівля літ.Б' загальною площею 1155,1 кв.м. вартістю 149062, клуб літ.Б'' загальною площею 734 кв.м. вартістю 94 720 грн., їдальня, трансформаторна, вентиляційна літ.Б''' загальною площею 915,6 кв.м. вартістю 118 155 кв.м., блок цехів літ.В загальною площею 44730,7 кв.м. вартістю 5772363 грн., ливарний цех літ.Г площею 16641,1 кв.м. загальною вартістю 2147484 грн., блок цехів №1,2 літ.Д загальною площею 61170,4 кв.м. вартістю 7893857 грн., навіс літ. 2Д вартістю 1500000 грн., склад комплектуючих виробів літ.Е вартістю 162831 грн., гаражі літ.2Е загальною площею 1411,9 кв.м. вартістю 182201 грн., будівля літ.2Л загальною площею 16,2 кв.м. вартістю 2091 грн., компресорна літ.М загальною площею590,3 кв.м. вартістю 76176 грн., оборотне водопостачання літ.О. вартістю 680000 грн., паливно-зварний цех літ П. вартістю 75 000 грн., деревообробний цех літ.Р-2Р вартістю 57000, киснево-розподільний цех літ.С-С' загальною площею 332,1 кв.м. вартістю 42857 грн., гараж літ. Т загальною площею 1266,7 кв.м. вартістю 163464 грн., компресорний цех літ.У вартістю 142092 грн., гараж літ.3У вартістю 1183262 грн., склад готової продукції літ.4Е вартістю 2232600, кухня з побутовими приміщеннями літ.Н загальною площею 722,3 кв.м. вартістю 93211 грн., лабораторний корпус літ.3 загальною площею 3531,8 кв.м. вартістю 455768 грн., блок допоміжних цехів та складів літ.Ж загальною площею 15474,8 кв.м. вартістю 1996977 грн., газорозподільний пункт літ.1Є загальною площею 16,8 кв.м. вартістю 2168 грн., закритий розподільчий пристрій ЗРУ-10кВ літ. 2М вартістю 221120 грн., тепловий обліковий пункт літ ЗЮ вартістю 241265 грн.,пилорама літ.Ш загальною площею 656,3 кв.м. вартістю 84694 грн., насосна літ.Я загальною площею 125,5 кв.м. вартістю 16195 грн., тепловозно-вагонне депо літ.3М загальною площею 73,8 кв.м. вартістю 9524 грн., дільниця виготовлення бетонних виробів літ.3Р вартістю 31  000 грн., будівля заводоуправління, їдальня (4 пов) літ.А загальною площею 5606,2 кв.м. вартістю 723463 грн., навіс для транспорту літ К., 2К вартістю 80456 грн., прохідна літ.Л загальною площею 7 кв.м. вартістю 2507 грн., земельна ділянка з кадастровим номером 2124883600:02:004:0010 загальною площею 2,1250 га за адресою Закарпатська область, Ужгородський район. с/рада Коритнянська вартістю 885 381,00 грн., земельна ділянка з кадастровим номером 2124883600:10:011:0001 загальною площею 34,2014 га за адресою Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с/рада Коритнянська, вартістю 14250526,00 грн., земельна ділянка з кадастровим номером 2124883600:10:011:0002 загальною площею 4,7588 га за адресою Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с/рада Коритнянська, вартістю 1 982 754,00 грн. 
Відповідно до звіту від 19.08.2021  про оцінку вбудованих приміщень, що належать ПАТ «Ужгородський турбогаз» та знаходяться за адресою м.Ужгород, пр.Свободи, 52, виготовленого ТзОВ «Реальна оцінка», ринкова вартість вбудованих приміщень загальною площею 3097,51 м.кв. становить 20  412  440 грн.
Відповідно до звіту від 25.08.2021  про оцінку обладнання, що належить ПАТ «Ужгородський турбогаз» та знаходиться за адресою Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Болгарська, буд.3, виготовленого ТзОВ «Оціночна компанія Шеврон» ринкова вартість обладнання (1993 позиції) становить 55  928  220,94 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, вказану заяву про уточнення до кредиторських вимог, а також звіти про оцінку майна було додано в день судового засідання, без надання доказів надсилання іншим учасникам справи. 
Відповідно до ч.9 ст.80 ГПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Слід зазначити, що у випадку, коли сторона подає суду докази, обсяг яких є значним, та користуючись винятком, передбаченим у ч.9 ст.80 ГПК України, не подає суду доказів надсилання таких доказів іншим учасникам справи, із врахуванням необхідності дотримання принципу змагальності, суд має забезпечити можливість іншим учасникам справи ознайомитись з поданими доказами та надати свої пояснення чи заперечення. 
Проте, у цьому випадку суд першої інстанції не надав такої можливості іншим учасникам справи, і при постановленні оскарженої ухвали, врахував подані в той же день перед судовим засіданням докази - обсяг яких разом становить близько 280 аркушів, відтак колегія суддів вважає обґрунтованими доводи скаржника щодо порушення норм процесуального права, а саме ч.9 ст.80 ГПК України.
З огляду на наведене, колегія суддів також враховує подані в суд апеляційної інстанції рецензії на звіти про оцінку заставного майна боржника. 
Так, відповідно до рецензії від 27.10.2021 на звіт про оцінку обладнання, що належить ПАТ «Ужгородський турбогаз» і знаходиться за адресою Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Болгарська,3, виготовленої Львівським Науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, звіт виготовлений неякісно, не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна та не може бути використаний.
Відповідно до рецензії №0003/р від 26.10.2021 на звіт про оцінку комплексу будівель і споруд, що належить ПАТ «Ужгородський турбогаз» і знаходиться за адресою Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Болгарська, буд.3, виготовленої Львівським Науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, звіт виготовлений неякісно, має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки та не відповідає нормативно-правовим актам з оцінки майна.
Відповідно до рецензії №0001/р від 26.10.2021 на звіт про оцінку вбудованих приміщень, що належить ПАТ «Ужгородський турбогаз» і знаходиться за адресою Закарпатська область, м.Ужгород, пр. Свободи, буд.52, виготовлені Львівським Науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, виготовленої Львівським Науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України звіт виготовлений неякісно, має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки та не відповідає нормативно-правовим актам з оцінки майна.
Таким чином, звіти про оцінку вартості заставного майна боржника, подані ТзОВ «ФК «Монтале» в якості доказів збільшення розміру незабезпечених вимог кредиторів, подані з порушенням норм ч.8 ст.90 ГПК України та є недостовірними доказами в розумінні ст.78 ГПК України.
Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта в частині того, що подані звіти не відповідають вимогам ч.7 ст.98, ч.1 ст.104 ГПК України щодо зазначення про обізнаність експерта з кримінальною відповідальністю за подання завідомо неправдивого висновку, оскільки Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а також Національний стандарт №1«Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440, передбачають відповідальність за завідомо неправдивий звіт про оцінку, однак, не містять вимог щодо такого зазначення у самому звіті, якщо оцінка проводиться не в межах виконавчого провадження, а звіт про оцінку майна не є тотожним висновку експерта, вимоги до якого передбачено у ст.101 ГПК України. 
Апелянт у скарзі зазначає, що нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову. Колегія суддів погоджується з такими доводами та вказує, що аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 03.08.2020 у справі №911/2139/19.
Проте, розгляд заяв кредиторів з грошовими вимогами до боржника здійснюється господарським судом в порядку, визначеному Кодексом України з процедур банкрутства.
Зокрема, відповідно до абз.2, абз. 3 ч.2 ст.47 КУзПБ забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.
Із аналізу правових норм, викладених у частинах першій та другій статті 47 КУзПБ, випливає, що обов`язок кредитора подати заяву в частині вимог, що є незабезпеченими обмежений тридцятиденним строком з дня офіційного оприлюднення оголошення боржника банкрутом.
У цій справі оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство АТ «Ужгородський Турбогаз» було оприлюднене 06.12.2018, і забезпечений кредитор - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до господарського суду із заявою про визнання кредиторських вимог до боржника - 21.01.2019, тобто, в межах тридцятиденного строку, встановленого для подання заяв кредиторів нормами чинного до 21.10.2019 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (ст.23).
Відповідно до ч.2 ст.43 КУзПБ усі дії, вчинені у справі про банкрутство до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.
Відтак, для ТзОВ «ФК «Монтале», яке станом на день попереднього засідання, було правонаступником ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у справі, були обов`язковими заявлені банком суми вимог до боржника в частині визначення розміру незабезпечених вимог.
В той же час слід зазначити, що ТзОВ «ФК «Монтале» не було позбавлене права і можливості подати суду відповідні докази чи уточнення до заяви про визнання кредиторських вимог, до ухвалення судового рішення за результатами розгляду таких заявлених вимог - так, ухвалу про заміну кредитора правонаступником було постановлено 20.04.2021, а ухвалу за результатами заяви з грошовими вимогами бо боржника - 12.07.2021.
У постанові Верховного Суду від 19.05.2021 у справі №925/367/20, на яку також покликаються кредитори ТзОВ «Спірит» та ТзОВ «Турбогаз Ужгород», зазначено, що  
Кодекс України з процедур банкрутства імперативно визначає право кредитора відмовитись від забезпечення власних вимог. Така відмова має бути належним чином заявлена кредитором. У разі не здійснення такої відмови та не заявлення відповідних вимог кредитором - відомості про забезпечення підлягають включенню до реєстру, як це передбачено частиною  8 статті 45 КУзПБ. Також у цій постанові Верховний Суд звертається до правових висновків, викладених у постанові від 24.09.2020 у справі №905/2852/16, про те, що альтернатива вибору віднесення вимог забезпеченого кредитора до вимог у відповідній черговості в порядку частини першої статті 64 КУзПБ, чи до позачергових, здійснюється виходячи з наданих ним (забезпеченим кредитором) доказів на момент формування реєстру вимог кредиторів щодо предмета застави, його вартості, та з урахуванням волевиявлення цього кредитора щодо відмови (повної або часткової) від забезпечення.
Відповідно до частини другої статті 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 44 цього Кодексу. Розпорядник майна за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги. Ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів.
У постанові Верховного Суду у складі Палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 20.06.2019 у справі №915/535/17 вказано, що мотиви, за якими суд дійшов висновку про визнання вимог кредиторів у тому чи іншому розмірі чи про відмову у їх визнанні, можуть бути відображені як в індивідуальній (самостійній, окремій) ухвалі, так і в ухвалі за результатами розгляду вимог усіх кредиторів. Інший варіант викладення мотивів прийнятого рішення щодо розміру вимог кредиторів може бути таким - мотиви наводяться в індивідуальній (самостійній, окремій) ухвалі, а в ухвалі за результатами розгляду вимог усіх кредиторів мотиви можуть бути не відображеними, однак повинно міститися посилання на ухвалу з приводу розгляду вимог кожного конкретного кредитора. Вказану правову позицію також застосував Верховний Суд у постанові від 16.03.2021 у справі №913/658/16.
Із врахуванням ч.2 ст.47 КУзПБ, а також наведеного правового висновку Верховного Суду, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що оскільки у цій справі заяви з грошовими вимогами кредиторів були розглянуті місцевим господарським судом із постановленням окремих (індивідуальних ухвал), в загальній ухвалі за результатами попереднього засідання у справі суд мав обов`язок врахувати ухвали за результатами розгляду кожного окремого кредитора, в частині розміру та черговості вимог кредиторів вказані судові рішення повинні бути тотожними. 
Натомість, подання кредитором уточнення до заяви про визнання грошових вимог після прийняття судового рішення по суті цієї заяви суперечить принципу обов`язковості судового рішення, передбаченому у п.7 ч.3 ст.2, ст.18 ГПК України, а також нормі ч.5 ст.232 ГПК України, відповідно до якої у випадках, передбачених цим Кодексом або  Законом України  «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», судовий розгляд закінчується постановленням ухвали, прийняттям постанови чи видачею судового наказу (у зв`язку із втратою чинності Законом України  «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» - Кодексом України з процедур банкрутства).
Як вбачається зі змісту  ухвали Господарського суду Закарпатської області від 12.07.2021 про визнання кредиторських вимог ТзОВ «Фінансова компанія «Монтале» до боржника,  конкурсні вимоги кредитора було визнано на суму 653.688.918,49 грн., у тому числі 630.443.000,00 грн. забезпечені заставою та на суму 23.245.918,49грн. не забезпечені заставою, вартість забезпеченого заставою майна було визначено виходячи із вартості, узгодженої сторонами у договорах застави.
У постанові Верховного Суду від 04.02.2021 у справі №904/1360/19 Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду вказала, що аналіз норм  КУзПБ  свідчить, що в процедурі розпорядження майном на стадії формування реєстру кредиторів не передбачено будь-якої оцінки майна для визначення його вартості. Відповідно до частини восьмої статті 45 КУзБП розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром. Лише у процедурі ліквідації до повноважень ліквідатора належить: визначення початкової вартості майна банкрута (частина перша статті 61 КУзБП); визначення початкової вартості продажу майна банкрута (частина перша статті 63 КУзБП); визначення початкової ціни як однієї з умов продажу за погодженням з комітетом кредиторів та забезпеченим кредитором (щодо майна, яке є предметом забезпечення) (частини перша, друга статті 75 КУзБП).
Із врахуванням наведеного погоджена сторонами вартість предмета застави (іпотеки) у договорі застави (іпотеки) не може обмежувати розмір зобов`язань боржника (майнового поручителя, який не є боржником в основному зобов`язанні), забезпечених заставою (іпотекою), позаяк з огляду на викладене вище сума задоволення вимог заставодержателя (іпотекодержателя) пов`язується саме з вартістю фактичної реалізації предмета застави (майнової поруки), якщо інше не встановлено договором застави (іпотеки).
У справі про банкрутство кінцева вартість заставного (іпотечного) майна для цілей проведення розрахунків із забезпеченим кредитором формується в момент його реалізації за наслідком якої з дотриманням вимог  КУзПБ  застава (іпотека) припиняється, а вимоги забезпеченого кредитора вважаються погашеними.
У вказаній постанові Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду з метою єдності та сталості судової практики щодо визначення розміру забезпечених вимог кредиторів дійшов висновку, що вимоги забезпеченого кредитора, якщо інше не обумовлено договором застави (іпотеки) та немає заяви такого кредитора про повну чи часткову відмову від забезпечення, до майнового поручителя, який не є боржником в основному    зобов`язанні, є забезпеченими в цілому незалежно від облікової оцінки заставного (іпотечного) майна визначеної сторонами в договорі застави (іпотеки).
Забезпечений кредитор при такому підході самостійно визначає модель поведінки щодо своєї участі у справі про банкрутство: або його вимоги є повністю забезпеченими (з урахуванням умов відповідного договору застави (іпотеки)), однак при цьому він бере участь у засіданні зборів кредиторів та комітеті кредиторів лише з правом дорадчого голосу, або він вчиняє активні процесуальні дії щодо повної чи часткової відмови від забезпечення і таким чином набуватиме право вирішального голосу на зборах кредиторів.
Вказані правові висновки зроблено щодо майнових поручителів, які не є боржниками в основному зобов`язанні. АТ «Ужгородський Турбогаз» є майновим поручителем лише за зобов`язаннями за договором про мультивалютну кредитну лінію №1271-08 від 05.11.2008, укладеного між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТзОВ «ПрогресГруп» щодо повернення кредитних коштів на суму 279 191 195,18 грн., що забезпечується договором застави майнових прав вимоги на отримання грошових коштів і товарів №2777И/0809 від 31.08.2009 за умовами якого в заставу передається вбудоване приміщення, загальною площею 3078,9 кв.м., м.Ужгород, пр-т Свободи, буд. 52, за узгодженою вартістю предмета застави - 30 243 000,00 грн. 
Щодо решти вимог АТ «Ужгородський Турбогаз» є боржником з основними зобов`язаннями перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит», які забезпечені заставою його майна.
У постанові від 16.09.2020 у справі №905/2852/16 Верховний Суд погодився із судами попередніх інстанцій щодо врахування в попередньому засіданні того, що до реєстру вимог кредиторів боржника підлягають внесенню окремо визнані господарським судом вимоги банків-кредиторів у частині вартості предметів застави, якими забезпечені їх грошові вимоги до боржника, а залишок вимог є такими, що не забезпечені заставою боржника та підлягають включенню до реєстру у черговості, визначеній у порядку частини першої  статті 64 КУзПБ, як конкурсні.
При цьому Верховний Суд зазначив, що не вбачає у такому підході відступу від висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15.05.2018 у справі №902/492/17 щодо визначення розміру грошових вимог забезпеченого кредитора, виходячи з тих цивільно-правових зобов`язань, які забезпечено боржником, однак, з огляду на внесення законодавцем змін до процедури включення таких вимог до реєстру вимог кредиторів із прийняттям 21.10.2019  Кодексу України з процедур банкрутства  та розширенням права вибору заставного кредитора щодо відмови від забезпечення при визначенні черговості задоволення його вимог, погодився з висновками місцевого та апеляційного судів про включення позачергово до реєстру вимог, виходячи із вартості заставного майна на момент укладення договорів застави (іпотеки), оскільки інших доказів щодо вартості предметів застави учасниками провадження не надано, а банки визначилися саме з таким способом визначення розміру вимог, що забезпечені заставою.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що на момент розгляду грошових вимог, заявлених АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого на момент розгляду було визнано ТзОВ «ФК «Монтале») до боржника, у справі не було інших доказів вартості заставного майна боржника, окрім, узгодження такої вартості у відповідних договорах іпотеки, а ТзОВ «ФК «Монтале» подало уточнення до грошових вимог кредитора в частині визначення вартості заставного майна, і відповідно, зміни черговості вимог, після визнання заявлених вимог ухвалою суду від 12.07.2021. 
З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що суд першої інстанції при постановленні ухвали за результатами попереднього засідання мав обов`язок врахувати розмір та черговість вимог ТзОВ «Фінансова компанія «Монтале», визначений в ухвалі від 12.07.2021.
Водночас, необґрунтованими є доводи апелянта про те, що місцевий господарський суд не вправі визначити в ухвалі за результатами попереднього засідання черговість вимог кредиторів, адже, в разі наявності спору - заперечень боржника, розпорядника майна, чи інших учасників в справі - визнаних кредиторів, щодо черговості вимог певного кредитора, суд навпаки має обов`язок розглянути заявлені вимоги та заперечення із врахуванням принципу змагальності в господарському судочинстві та визначити черговість у відповідності до вимог Кодексу України з процедур банкрутства, а відповідна ухвала є підставою для внесення розпорядника майна відомостей до реєстру вимог кредиторів. 
Також колегія суддів погоджується з доводами скаржника про те, що реалізація заставного майна здійснюється лише в межах справи про банкрутство. Так, згідно із абз.2 ч.6 ст.41 КУзПБ задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, здійснюється лише в межах провадження у справі про банкрутство. Відтак суд першої інстанції в оскарженій ухвалі безпідставно застосував до спірних правовідносин статтю 39 Закону України «Про іпотеку», якою врегульовано реалізацію предмета іпотеки за рішенням суду. 
Відповідно до п.2, п.4 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги слід задоволити, оскаржену ухвалу скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким в частині абзацу 12 пункту першого резолютивної частини, прийняти в цій частині нове рішення, яким визнати ТзОВ «Фінансова компанія «Монтале» кредитором боржника з грошовими вимогами в сумі 653 688 918,49 грн., з яких 630 443 000,00 грн забезпечені заставою та 23 245 918,49 грн. - не забезпечені заставою, в решті ухвалу залишити без змін.
Керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 277, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:

           1. Вимоги апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Токмацький ковальсько-штампувальний завод» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Попадюка Ігоря Васильовича б/н б/д (вх.№01-05/3347/21 від 05.10.2021)  -  задоволити частково.
           2. Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 08.09.2021 у справі №907/665/18 скасувати в частині абзацу 12 пункту першого резолютивної частини.
          Прийняти в цій частині нове рішення, яким визнати ТзОВ «Фінансова компанія «Монтале» кредитором боржника з грошовими вимогами в сумі 653 688 918,49 грн., з яких 630 443 000,00 грн забезпечені заставою та 23 245 918,49 грн. - не забезпечені заставою.
В решті ухвалу залишити без змін.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287,288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 04.01.2021.

Головуючий           суддя                                                            Желік М.Б. 

                                        суддя                                                   Скрипчук О.С.

суддя                                                            Орищин Г.В.