ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" грудня 2021 р.                                  Справа№ 925/1205/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Яковлєва М.Л.
суддів:            Куксова В.В. 
          Шаптали  Є.Ю. 

за участю секретаря судового засідання: Гончаренко О.С.  

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 14.12.2021 року у справі №925/1205/21        (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги акціонерного     товариства "Сбербанк"
на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.09.2021 про забезпечення позову
у справі №925/1205/21 (суддя Грачов В.М.)
за позовом акціонерного товариства     "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" 
до акціонерного     товариства "Сбербанк"
за участі у справі     третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 1) приватного нотаріуса     Київського міського нотаріального     округу     Верповської Олени Володимирівни, 2) приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяни Петрівни     
про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В С Т А Н О В И В :
Акціонерне товариство     "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" (далі-позивач) звернулося в Господарський суд Черкаської області з позовом до акціонерного     товариства "Сбербанк" (далі - відповідач), в якому просить визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом     Київського міського нотаріального     округу     Верповською Оленою Володимирівною 26.08.2021 року за реєстраційним № 4318, відповідно до якого    запропоновано звернути стягнення     на майно, а саме: обладнання (обладнання, устаткування, меблі, інвентар) в кількості 52 одиниць, які вказані у виконавчому написі та належить позивачу, таким, що не підлягає виконанню.
Разом з позовною заявою позивач подав Господарського суду Черкаської області заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною 26.08.2021 року за реєстраційним №4318, відповідно до якого     запропоновано звернути стягнення на майно: транспортні засоби в кількості 52 одиниць, а саме: 1. САЗ 3507, рік випуску 1992 р. № НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , рама № НОМЕР_2 ; 2. TOYOTA CAMRY рік випуску 2005, р. № НОМЕР_3 , шасі №VIN- НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_5 ; 3. ГАЗ 2705 рік випуску 2005 р. № НОМЕР_6 , шасі № НОМЕР_7 , рама НОМЕР_74; 4. MАЗ 533603-2124, рік випуску 2004 р. № НОМЕР_8 , шасі № НОМЕР_9 , рама № НОМЕР_9 : 5. МАЗ 6303 рік випуску 2001р. № НОМЕР_10 , шасі №VIN - НОМЕР_11 . рама № НОМЕР_12 ; 6. КАМАЗ 5320 рік випуску 1981, р.№ НОМЕР_13 , шасі № НОМЕР_14 . рама НОМЕР_75: 7. Екскаватор Є03322, рік випуску 1987р. № НОМЕР_15 , машина № НОМЕР_16 , двигун № НОМЕР_17 ; 8. Трактор Т-40АП, рік випуску 1982 р .№ НОМЕР_18 , машина № НОМЕР_19 , двигун № НОМЕР_20 ; 9. Причіп А-785, рік випуску 1986. р.№ НОМЕР_21 . машина № НОМЕР_22 ; 10. Причіп 2ПТС-4М, рік випуску 1971, р.№ НОМЕР_23 , машина № НОМЕР_24 ; 11. Самохідне шасі Т-16М, рік випуску 1984, р.№ НОМЕР_25 , машина № НОМЕР_26 , двигун № НОМЕР_27 ; 12. Причіп 2ПТС-У-10, рік випуску 2004, р.№ НОМЕР_28 , заводський № НОМЕР_29 ; 13. КАМАЗ 5511, рік випуску 1982, р.№ НОМЕР_30 , шасі № НОМЕР_31 , рама № НОМЕР_32 ; 14. ГАЗ 5204 рік випуску 1984, р.№ НОМЕР_33 . шасі № НОМЕР_34 , рама № НОМЕР_35 : 15. ЗИЛ 130, рік випуску 1984, р. № НОМЕР_36 , шасі № НОМЕР_37 , рама № НОМЕР_38 ; 16. ГАЗ 2752, рік випуску 1999, р. № НОМЕР_39 , шасі № НОМЕР_40 , рама № НОМЕР_41 ; 17. Автокран МАЗ 533702-2146 {автокран 10-20Т-С). рік випуску 2004. р. № НОМЕР_42 , шасі № VIN- НОМЕР_43 . рама № НОМЕР_43 ; 18. Автомобіль Lexus 470, рік випуску 2002, р.№ НОМЕР_44 , шасі № VIN- НОМЕР_45 , кузов, № НОМЕР_46 ; 19. Автомобіль ЗИЛ 6301. рік випуску 2000, р. № НОМЕР_47 , шасі № НОМЕР_48 . Рама № НОМЕР_49 ; 20. Автомобіль ГАЗ 3221, рік випуску 2000, р. № НОМЕР_50 , шасі № НОМЕР_51 , рама № НОМЕР_52 ; 21. Автомобіль КАМАЗ 5410, рік випуску 1985, р. № НОМЕР_53 , шасі № НОМЕР_54 , рама № НОМЕР_55 ; 22. Автопричіп ОДАЗ 9370, рік випуску 1985, р. № НОМЕР_56 . шасі № НОМЕР_57 , рама № НОМЕР_58 ; 23. Автомобіль ЗИЛ 130, рік випуску 1983, р. № НОМЕР_59 , шасі № НОМЕР_60 , рама № НОМЕР_61 ; 24. Автомобіль ГАЗ 3307 цистерна, рік випуску 1992, р. № НОМЕР_62 . шасі № НОМЕР_63 , рама № НОМЕР_64 ; 25. Автомобіль ГАЗ 5204, рік випуску 1981. р. № НОМЕР_65 , шасі № НОМЕР_66 ; 26. Причіп тракторний 2ПТС-4М, рік випуску 1977, р. № НОМЕР_67 . машина № НОМЕР_68 ; 27. ЗИЛ 131, автопідйомник, рік випуску 1993, р. № НОМЕР_69 , шасі № НОМЕР_70 , рама № НОМЕР_71 ; 28. ЗИЛ-431412. рік випуску 1986, р. № НОМЕР_72 , ідентифікатор № НОМЕР_73 ; 29. Електрокара 2 Б; 30. Електровізок ЕП 006-2; 31. Електрокара ЗК-2 1840295: 32. Електрокара ЗК-2Б; 33. Електрокара ЗК-25; 34. Електрокара ЗК-2; 35. Автонавантажувач; 36. Електро кара ЕТ-2002: 37. Автонавантажувач 41030; 38. Електрокара ЕТ-2002; 39. Електро кара ЕТ-2002; 40. Візок електро для транспортування Г-116; 41. Причіп для транспортування обладнання; 42. Платформа 2-х осьова: 43. Причіп візка тракторного 5 тон; 44. Причіп Q-4 т; 45. Електровізок ЭТ-2047; 46. Електровізок ЭЖ 2Б; 47. Автономний опалювач Тип Аіг ТОР 2000 Diagnose Disel на автомобіль МАЗ 6303; 48. Електрокара ЭП-006-2; 49. Причіп тракторний; 50. Гідропідйомник ОПТ-9195 4704 ЧД; 51. Екскаватор; 52. Автодрезина ДГКУ-5 3186, та належить акціонерному товариству «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод».
В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначив, що предметом позову є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом     Київського міського нотаріального     округу Верповською Оленою Володимирівною 26.08.2021 року за реєстраційним №4318. Вказаний виконавчий     напис відповідачем     передано на виконання приватному виконавцю виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяні Петрівні, за яким 28.08.2021 року відкрито виконавче провадження №66644735 щодо звернення стягнення     на транспортні засоби в кількості 52 одиниць, що належать на праві власності позивачу та передані відповідачу в заставу на виконання договору     про відкриття кредитної ліній №75-В/13/35/ЮО/КЛ від 29.04.2013 року. Крім того, 30.08.2021 приватним виконавцем у виконавчому провадженні     №66644735 винесено постанови про арешт та розшук майна боржника. Позивач вважає, що виконавчий напис є незаконним     та таким, що не підлягає виконанню оскільки відповідачем не дотримано     положень     ч.3 ст.24, ч.1 ст.27 Закону України «Про     забезпечення вимог     кредиторів та реєстрацію обтяжень» до вчинення виконавчого напису, а приватним нотаріусом вчинена нотаріальна дія з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом     Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Відповідно позивач вважає, що у разі невжиття забезпечення позову, виконання рішення суду у даній справі може істотно ускладнити     чи унеможливити ефективний     захист або поновлення     порушених чи оспорюваних прав, або     інтересів позивач, за захистом яких він звернувся до суду.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10.09.2021 у справі №925/1205/21 задоволено заяву акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" про забезпечення позову.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив із того, що заявником доведено необхідність застосування таких заходів.
Не погодившись із вказаною ухвалою суду, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою,     в якій просить ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.09.2021 про забезпечення позову у справі №925/1205/21 скасувати та відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову. Крім того, скаржником заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам обґрунтованості, прийняте без встановлення всіх обставин справи та з порушенням норм процесуального права.  Також скаржник вказує на :
- невірне застосування норм ст.ст.136, 139 ГПК України - оскільки зі змісту заяви вбачається, що позивачем в обґрунтування «необхідності» забезпечення позову зазначено - незгода з виконавчим написом, оскільки позивач вважає його незаконним. Натомість, позивач у заяві жодним чином не зазначає та не надає жодних доказів на підтвердження наступного: - за захистом яких нібито порушених прав звернувся позивач; - яким чином, ким та коли було нібито порушено права позивач, за захистом яких він звернувся; - які права позивача потребують поновлення та яким чином, - про яке, ким та коли було/буде вилучено/вилучення майно позивача;
- ігнорування положень ст.ст. 2, 14 ГПК України - оскільки висновки суду наведені в оскаржуваному судовому рішенні є безпідставними та необґрунтованим, а також не відповідають змісту та підставам наведеним позивачем в заяві про вжиття заходів забезпечення. Тобто, вживаючи заходи забезпечення суд в оскаржуваному судовому рішенні посилається на інше обґрунтування, ніж те, що було наведено позивачем;
- неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з ігноруванням вимог ст.ст.73, 74, 76, 77, 86, 236 ГПК України - судом було проігноровано ті обставини, що позивач визнає факт укладення кредитного договору та договорів про внесення змін до нього, а також договорів забезпечення, отримання кредитних коштів, отримання від банку ряду повідомлень від 19.03.2021 про усунення порушень за кредитним договором, не заперечує щодо не виконання ним власних зобов`язань за кредитним договором, а саме щодо повернення кредитних коштів (тіло кредиту), процентів за їх користування, сплати комісії та пені, не надає жодних доказів виконання свої зобов`язань за кредитним договором;
- невірне застосування норм ст.140 ГПК України - з урахуванням безпідставності доводів позивача, дана заява повинна була б розглядатися з викликом сторін, для надання відповідних пояснень та доказів, що в свою чергу посприяло б ухваленню обґрунтованого рішення, на підставі повного і всебічного з`ясування всіх обставин;
- невірне застосування норм ст.ст. 2, 7, 13 ГПК України - оскільки, судом проігнорування обставин наведених позивачем (визнання факту укладення кредитного договору та додаткових угод, невиконання власних зобов`язань, наявності заборгованості, отримання відповідних повідомлень банку з вимогами про її погашення) є нічим іншим як порушенням основоположних принципів судочинства рівності та змагальності, що в свою чергу порушує права відповідача.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2021, справу №925/1205/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Куксов В.В., Шаптала Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 поновлено акціонерному     товариству "Сбербанк" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Черкаської області від 10.09.2021 у справі №925/1205/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою акціонерного     товариства "Сбербанк" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.09.2021 у справі №925/1205/21; розгляд апеляційної скарги акціонерного     товариства "Сбербанк" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.09.2021 у справі №925/1205/21 призначено на 09.11.2021 о 10:20 год.
29.10.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України.
09.11.2021 судове засідання не відбулося, у зв`язку із перебуванням головуючого судді Яковлєва М.Л. з 19.10.2021 - 12.11.2021 на лікарняному.
Крім того, суддя Шаптала Є.Ю. з 08.11.2021 - 19.11.2021 також перебував на лікарняному.
У зв`язку з виходом головуючого судді Яковлєва М.Л. та судді Шаптали Є.Ю. з лікарняного, а також з метою здійснення подальшого розгляду справи у визначеному раніше складом суду, ухвалою суду від 22.11.2021 розгляд даної справи призначено на 14.12.2021.
Відповідач та треті особи наданим їм процесуальним правом не скористалися та у судове засідання, яке відбулося 14.12.2021, не з`явилися, своїх повноважних представників не направили та про причини своєї неявки суд не повідомили. 
Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників учасників справи не визнавалась обов`язковою, а також нез`явлення їх не перешкоджає вирішенню спору, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності зазначених учасників справи.
Представник позивача в даному судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги та підтримав доводи викладенні у відзиві на апеляційну скаргу.
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
          Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.  
Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статті 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.  Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.ч.1, 4 ст.137 ГПК України).
Згідно з ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.
Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Аналогічні правові висновки щодо застосування ст.ст. 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.
Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.
Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору. 
Вказане узгоджується з правовою позицією, яка викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.04.2020 у справі №910/12661/19. 
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 16.08.2018 по справі № 910/1040/18 зазначила, що оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення, у разі задоволення якого не вимагається примусове виконання, то в цьому випадку мала застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
До того ж, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод         "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, в разі задоволення позову.
Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що предметом позову є вимога немайнового характеру, а саме про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом     Київського міського нотаріального     округу     Верповською Оленою Володимирівною 26.08.2021 року за реєстраційним № 4318, відповідно до якого     запропоновано звернути стягнення     на майно: обладнання (обладнання, устаткування, меблі, інвентар) в кількості 52 одиниць, які вказані у виконавчому написі та належить позивачу, таким, що не підлягає виконанню.
Таким чином, оскільки предметом позову є вимога немайнового характеру та судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Заявлений позивачем захід забезпечення позову - зупинення стягнення на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О. В. 26.08.2021 року за реєстраційним №4318, відповідно до якого  запропоновано звернути стягнення на майно позивача - транспортні засоби в кількості 52 одиниць до набрання рішенням суду законної сили.   
Тобто, заявлений захід забезпечення позову відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається, оскільки предметом заборони є лише зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, стосовно якого наявний спір у даній справі.
На підтвердження необхідності забезпечення позову заявником до позовної заяви було додано, зокрема, копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.08.2021 ВП№66644735, постанови про арешт майна боржника від 30.08.2021 ВП№66644735, постанови про звернення стягнення на майно боржника від 28.08.2021 ВП №66644735, постанови про розшук майна боржника від 30.08.2021 ВП№66644735, постанови про стягнення основної винагороди від 28.08.2021 ВП№66644735, постанови про розмір мін. витрат виконавчого провадження від 28.08.2021 ВП№66644735.  
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що між вжитими заходами забезпечення позову і предметом позову наявний прямий зв`язок, а також через невжиття таких заходів виконання рішення суду у даній справі та відповідно внаслідок виконання спірного виконавчого напису, може бути суттєво утруднене або порушене право позивача отримати ефективний захист, та зумовити необхідність здійснення ним інших судових проваджень.  
При цьому, вжиття заявлених позивачем у заяві заходів забезпечення позову не зумовлює вирішення спору по суті, оскільки спрямоване виключно на недопущення негативних наслідків до вирішення спору у даній справі. Водночас, питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. 
Крім того, вжиті судом першої інстанції заходи до забезпечення позову не обмежать права та законні інтереси як суб`єктів спірних правовідносин, так і інших осіб, адже такі заходи мають тимчасовий характер в той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін спірних правовідносин, унеможливить порушення інтересів інших осіб та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності. 
Відтак, з метою запобігання        ускладненню/неможливості ефективного захисту/поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, а також враховуючи, що невжиття заходів до забезпечення позову може фактично унеможливити захист порушених прав і інтересів в обраний заявником спосіб, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність задоволення судом першої інстанції заяви про забезпечення позову.
Порушень або неправильного застосування суд першої інстанції норм процесуального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.
З огляду на викладене та аналізуючи повноту дослідження судом першої інстанції обставин справи та обґрунтування оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дотримано обов`язок щодо надання оцінки аргументам учасників справи, що відносяться до предмету спору,  та також не вбачає порушення останнім норм процесуального права, в частині надання оцінки доводам позивача. До того ж, у оскаржуваному судовому рішенні належним чином зазначені підстави, на яких останнє ґрунтується, що відповідає усталеній практики Європейського суду з прав людини,     яка відображає принцип,     пов`язаний з належним здійсненням правосуддя.   
Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів відхиляються з огляду на те, що вони не спростовують вищевикладеного та не  впливають на правильність вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.  
 При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що оскаржуване судове рішення відповідає законодавству та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Судові витрати на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника. 
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 252, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

                                           П О С Т А Н О В И В :
                 1.Апеляційну скаргу акціонерного     товариства "Сбербанк" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.09.2021 у справі №925/1205/21 залишити без задоволення. 
                 2.Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.09.2021 у справі №925/1205/21 залишити без змін.  
           3.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги  покласти на скаржника.     
           4.Матеріали справи №925/1205/21 повернути до Господарського суду Черкаської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.
          Повний текст судового рішення складено 21.12.2021.  

Головуючий суддя                                                            М.Л. Яковлєв 

Судді                                                                                В.В. Куксов

                                                                                Є.Ю. Шаптала