Ухвала    
 
10 лютого 2022 року
м. Київ
 
справа № 570/5723/18
провадження № 61-2151ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданої від його імені адвокатом Якобчуком Павлом Олександровичем на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 27 січня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів сплачених за автомобіль,
 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та ухвалених судових рішень  
У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 кошти у розмірі 15 812, 00 дол. США, що за курсом станом на день звернення до суду, 19 листопада 2018 року становило 438 783, 00 грн.
 
Позов обґрунтовано тим, що у липні 2012 року сторони домовилися про купівлю-продаж автомобіля марки «Volkswagen Passat», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Оскільки, автомобіль перебуває у заставі Відкритого акціонерного товариства «Фінанси та кредит» сторони дійшли згоди, що відповідач передає позивачу у власність зазначений автомобіль, а ОСОБА_2 , у свою чергу погашає залишок кредиту у сумі  17 000, 00 дол. США від мені ОСОБА_1 . 
 
У подальшому, відповідач передав позивачу автомобіль, свідоцтво про реєстрацію зазначеного автомобіля та ключі. Письмовий договір сторони мали укласти після зняття заборони банком на відчуження автомобіля. 
 
Позивач здійснив перерахунок коштів на рахунок банку на загальну суму                       15 812, 00 дол. США, втім у травні 2014 року працівниками поліції було затримано автомобіль марки «Volkswagen Passat», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , через накладення державним виконавцем арешту на все майно відповідача. 
 
У подальшому відповідач відмовився від укладення договору купівлі-продажу, отже автомобіль не відчужено на користь позивача, коштів сплачених на погашення кредиту також не повернуто.
 
Рішенням  Рівненського районного суду Рівненської області від 27 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року, позов задоволено. 
 
Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти у розмірі 438 783, 00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
13 грудня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 27 січня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у відкриті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 27 січня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року відмовлено з підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі із ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
У лютому 2022 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Якобчук П. О. повторно звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 27 січня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року, які, на переконання заявника, ухвалені із порушенням норм процесуального права. 
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
У відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.
 
Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
 
З матеріалів касаційного провадження вбачається, що ухвалою Верховного суду від 21 грудня 2021 року було відмовлено у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 27 січня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року.
 
Аналіз наведених процесуальних норм дає підстави для висновку, що повторне оскарження судових рішень судів попередніх інстанцій, якщо є ухвала Верховного Суду про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї ж особи на ці самі судові рішення, чинним ЦПК України не передбачено, як не передбачено і оскарження ухвали Верховного Суду, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження.
 
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.
 
Також Верховний Суд враховує таке.
 
Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
 
За правилом частини першої статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.
 
Відповідно адвокат наділений повноваженнями вчиняти процесуальні дії від імені іншої особи, діє виключно в її інтересах та за її згодою. 
 
Враховуючи, що у грудні 2021 року із касаційною скаргою звернувся безпосередньо ОСОБА_1 , у лютому 2022 року до Верховного Суду в інтересах ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою адвокат Якобчук П. О., зазначене свідчить про повторність подання касаційної скарги тим самим учасником справи
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Ураховуючи, що за наслідками вирішення питання про відкриття касаційного провадження, Верховним Судом вже було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заявника на одне й те саме судове рішення, після чого він вдруге подав касаційну скаргу на те ж саме судове рішення, відповідно до пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись пунктом 3 частини другої 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданої від його імені адвокатом Якобчуком Павлом Олександровичем на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 27 січня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів сплачених за автомобіль, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	Г. І. Усик     А. С. Олійник     В. В. Яремко