Постанова         
Іменем України
24 листопада 2021 року 
м. Київ
справа № 552/6079/19
провадження № 61-7011св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Публічне акціонерне товариство з газопостачання та газифікації «Полтавагаз»,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 березня 2020 року у складі колегії суддів: Панченка О. О., Карпушина Г. Л., Пікуля В. П.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, просила визнати дії Публічного акціонерного товариства з газопостачання та газифікації «Полтавагаз» (далі - ПАТ «Полтавагаз») (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (далі - АТ «Полтавагаз»)) незаконними та скасувати проєктну документацію з реконструкції системи газопостачання житлового будинку на АДРЕСА_1 ; зобов`язати АТ «Полтавагаз» з газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» відновити за свій рахунок до початкового стану систему газопостачання вказаного житлового будинку.
Позов обгрунтований тим, що співвласниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (1/4 частки), ОСОБА_3 (1/4 частки) та ОСОБА_2 - (1/2 частки).
На підставі заяви ОСОБА_4 , співвласниці 1/2 частини домоволодіння, яка продала свою частку ОСОБА_2 , АТ «Полтавагаз» видано технічну документацію на реконструкцію системи газопостачання та виконано таку реконструкцію.
На момент звернення ОСОБА_4 із заявою до АТ «Полтавагаз» про реконструкцію системи газопостачання порядок користування домоволодінням між співвласниками не встановлено, частки в будинку в натурі не виділені, домовленості між співвласниками про переоформлення особового рахунку на ОСОБА_4 не було. 
Співвласники будинку згоди на реконструкцію системи газопостачання не надавали.
Позивач вважає, що відповідач виконав реконструкцію системи газопостачання житлового будинку в незаконний спосіб, оскільки відсутня згода співвласників на таку реконструкцію.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 03 січня 2020 року у позові ОСОБА_1 про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Рішення мотивоване тим, що проєктна документація з реконструкції системи газопостачання, що оспорюється позивачем, є текстовими та графічними матеріалами, якими визначаються містобудівні, об`ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні та технологічні рішення об`єкта реконструкції. Суд першої інстанції дійшов висновку, що наслідком підготовки проєктної документації не є виникнення, припинення чи зміна правовідносин між сторонами, тому вважав, що оспорення дій відповідача з виготовлення проєктної документації та вимоги про визнання проєктної документації з реконструкції системи газопостачання житлового будинку є неналежним способом захисту права позивача. Оскільки вимоги щодо порядку користування системою газопостачання у спільному будинку вирішується між співвласниками цього будинку, то вимоги до АТ «Полтавагаз» щодо зобов`язання відповідача за власний рахунок привести в початковий стан систему газопостачання житлового будинку є способом захисту, який не передбачено законом.
Докази на підтвердження, що крім ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , інші особи є співвласниками будинку на АДРЕСА_1 та на підставі яких правовстановлюючих документів, учасники справи суду не надали. Позивач не заявила вимог до співвласника будинку.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 19 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 січня 2020 року скасовано в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання дій АТ «Полтавагаз» незаконними, ухвалено в цій частині нове рішення. Позов ОСОБА_1 в частині визнання дій постачальника природного газу незаконними задоволено. Визнано дії АТ «Полтавагаз» з реконструкції системи газопостачання житлового будинку на АДРЕСА_1 без згоди всіх його співвласників незаконними. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення залишено без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що можливість укладення договору постачання природного газу побутовим споживачам з кожним із співвласників виникає за умови виділення часток спільної власності в натурі із забезпеченням частки кожного із співвласників окремим обліком спожитого природного газу, тобто забезпечення технічної можливості окремого споживання природного газу співвласниками в територіальних межах виділених в натурі часток приватного будинку (створення територіально відокремленої газифікованої споруди), а також у разі присвоєння в передбаченому законодавством порядку різних поштових адрес виділеним в натурі часткам співвласників.
Суд апеляційної інстанцій дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання дій АТ «Полтавагаз» щодо реконструкції системи газопостачання житлового будинку на АДРЕСА_1 без згоди всіх співвласників є обґрунтованим та підлягає задоволенню. В іншій частині вимоги ОСОБА_1 є неналежним способом захисту порушеного права, оскільки відповідно до статті 358 ЦК України такі вирішуються співвласниками домоволодіння.
Суд апеляційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив, що відповідач будь-яких доказів на підтвердження наявності письмової згоди всіх співвласників на укладення договору з одним з них не надав.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
14 квітня 2020 року АТ «Полтавагаз» звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 березня 2020 року, просило скасувати постанову апеляційного суду в частині задоволення позову та залишити рішення суду першої інстанції в цій частині в силі. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга обгрунтована тим, що висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо визнання незаконними дій Оператора ГРМ щодо реконструкції системи газопостачання житлового будинку, відсутній. 
АТ «Полтавагаз» є Оператором ГРМ й здійснює діяльність з розподілу природного газу та не є постачальником газу, у зв`язку з чим Правила постачання природного газу не поширюються на спірні правовідносини. 
ОСОБА_1 набула частку у власності на спірний будинок 25 жовтня 2013 року, а оспорювані технічні умови на реконструкцію системи газопостачання виготовлено 03 грудня 2012 року, реконструкцію проведено 24 жовтня 2013 року, тобто до набуття ОСОБА_1 права власності на частку у будинку, тому її згода на вчинення оскаржуваних дій не потребувалася. 
Згідно з технічною документацією позивач не позбавлена можливості користуватися системою газопостачання. 
Спірні правовідносини виникли у 2013 році, а із позовом ОСОБА_1 звернулася у 2019 року, що є підставою для відмови у його задоволенні за пропуском позовної давності. 
Аргументи інших учасників справи
У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що АТ «Полтавагаз» присвоїло газорозподільну систему спільного будинку і обліковий рахунок, який має рахуватися за усіма співвласниками, одній особі. Влаштування у нерозділеному будинку другої газової плити і другого газового котла потребує встановлення другого газового лічильника, що відповідач замовчує. 
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи.
У червні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у складі колегії з п`яти суддів.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що спірне домоволодіння на АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 жовтня 2013 року    ОСОБА_5 є власником 1/4 частини житлового будинку, ОСОБА_3 - 1/4 частини. 
Згідно з договором купівлі-продажу від 19 квітня 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , в рівних частках кожний, передали у власність ОСОБА_7 1/2 частку житловового будинку з господарськими будівлями і спорудами на  АДРЕСА_1 . Житловий будинок розташований на земельній ділянці Держфонду, норма землекористування якої не встановлена.
03 грудня 2012 року на підставі письмового звернення ОСОБА_4 ПАТ «Полтавагаз» видало технічні умови № 7271 на реконструкцію системи газопостачання в житловому будинку на АДРЕСА_1 . В заяві на проведення реконструкції системи газопостачання у вказаному житловому будинку ОСОБА_4 зазначено, що співвласники житлового будинку відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності не заперечують щодо реконструкції системи газопостачання.
24 жовтня 2013 року на виконання технічних умов від 03 грудня 2012 року № 7271, відповідно до проєктної документації розробленої службою по газифікації та монтажу газового обладнання ПАТ «Полтавагаз» виконано реконструкцію системи газопостачання житлового будинку на АДРЕСА_1 .
Позиція Верховного Суду 
Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційне провадження відкрито з тих підстав, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Оскаржуване судове рішення в межах доводів касаційнрої скарги переглядається в частині задоволення позову про визнання дій відповідача неправомірними.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, відзиву на неї, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги з таких підстав. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. 
Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 912/1856/16, від 14 травня 2019 року у справі № 910/11511/18.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Верховний Суд зазначає, що позивач має довести порушення її права, а обраний нею спосіб його захисту має відповідати змісту порушеного права, забезпечувати реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.
Згідно зі статею статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно(стаття 355 ЦК України). 
Відповідно до частин першої та другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. При цьому, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (стаття 360 ЦК України).
Оцінюючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд виходить з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві.
У позовній заяві позивач позивач посилалася на те, що як співвласник будинку має право, як споживач, отримувати комунальні послуги, зокрема з газопостачання. Відповідно до технічних паспортів на будинок газова плита знаходиться в приміщенні 1-6, висота якого 2.00 м, проте за правилами експлуатації газових приладів допускається мінімальна висота 2,2. Таке грубе порушення норм експлуатації може мати негативні наслідки руйнівного характеру щодо спільного майна. Відсутність газу в будинку унеможливлює проживання в ньому. Внаслідок неправомірних дій відповідача вона позбавлена права володіти, користуватися і розпоряджатися майном.
Суди встановили, що погодження реконструкції системи газопостачання спірного будинку відбувалося зі співвласниками домоволодіння станом на 03 грудня 2012 року. У січні 2013 року АТ «Полтавагаз» розроблено схему газопроводу будинку у зв`язку з реконструкцією системи газопостачання житлового будинку та 10 січня 2013 року погоджено технічну документацію на газифікацію будинку, яка  виконана на замовлення одного із співвласників будинку.
Суд першої інстанції  встановив, що технічна документація на реконструкцію системи газопостачання житлового будинку передбачає залишення існуючого газопроводу до сусідів діаметром 25 мм, демонтаж та встановлення на тому ж місцігазового котла. Тобто цією технічною документацією не передбачено позбавлення співвласника можливості користуватися системою газопостачання.
Встановивши обставини справи, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що технічна документація, в тому числі проєктна документація з реконострукції системи газопостачання, що оспорюється позивачем, є лише текстовими та графічними матеріалами, якими визначаються містобудівні, об`ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні та технологічні рішення об`єкта реконструкції, і вона не є підставою виникнення, припинення чи зміну правовідносин між сторонами.
Із змісту рішення суду першої інстанції випливає, що суд дійшов висновку про недоведеність позивачем порушеного права у спосіб його захисту, який вона обрала.  Крім того, суд виходив з того, щона час розгляду справи триває спір про розподіл будинковолодіння між новими співласниками.
Відповідно до пункту 3 розділу І, пункту 10 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496  (у редакції на час вирішення спору) постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог Правил. За однією поштовою адресою укладається один договір постачання природного газу. У разі коли об`єкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в заяві-приєднанні.
Верховний Суд зазначає, що позивач не обгрунтувала, яким чином визнання незаконними дій Оператора ГРМ щодо реконструкції системи газопостачання житлового будинку призведе до поновлення її прав з урахуванням того, що можливість укладення договору постачання природного газу з побутовими споживачами, з кожним із співвласників виникає за умови виділення часток спільної власності в натурі із забезпеченням частки кожного із співвласників окремим обліком спожитого природного газу, тобто забезпечення технічної можливості окремого споживання природного газу співвласниками в територіальних межах виділених в натурі часток приватного будинку (створення територіально відокремленої газифікованої споруди), а також у разі присвоєння в передбаченому законодавством порядку різних поштових адрес виділеним в натурі часткам співвласників.
Суд апеляційної інстанції, скасувавши рішення суду першої інстанції, не спростував висновки суду  про недоведеність порушеного права позивача у спосіб  його захисту, який вона обрала.
З урахуванням встановлених обставин справи та підстав позову, Верховний Суд зазначає, що позивач не довела порушення її права реконструкцією системи  газопостачання будинку.
З огляду на підстави відмови у позові судом першої інстанції доводи касаційної скарги про пропуск позовної давності не мають правового значення для вирішення спору, тому суд касаційної інстанції не надає їм правову оцінку.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до статті 413 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом було скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.  
Перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Керуючись статтями 400, 409, 413, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» задовольнити. 
Постанову Полтавського апеляційного суду від 19 березня 2020 року скасувати. Рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 січня 2020 року залишити в силі.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
 
Головуючий                                                                                                     О. В. Ступак
Судді:                                                                                                                 І. Ю. Гулейков
                                                                                                                            А. С. Олійник
                                                                                                                            С. О. Погрібний
                                                                                                                            Г. І. Усик