КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

апеляційне провадження №33/824/5251/2021                     
справа №754/14701/21
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
 09 грудня 2021 року                                                                                              м.Київ
 
 Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В., 
за участю - ОСОБА_1 ;
                   захисника Чорного Євгенія Олександровича;
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - 
 
встановив:
 
Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №210179 від 10 вересня 2021 року, ОСОБА_1 , 27 серпня 2021 року, керуючи автомобілем Peugeot Expert, номерний знак НОМЕР_1 , в м.Києві по вул. Шухевича, 11, перед зміною напрямку руху (перестроюванням) не надав дорогу автомобілю Audi A8, номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по тій смузі, на яку мав намір перестроїтись ОСОБА_1 , внаслідок чого сталося зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив пункт 10.1, 10.3 ПДР України. 
 
Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2021 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 користь держави судовий збір у сумі 454 грн.
 
Не погодившись з прийнятою постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
 
Посилається на те, що внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження ОСОБА_2 , власник автомобіля Peugeot, проте відомості про неї в протоколі відсутні. У зв`язку із цим вказує на те, що незрозуміло про те, хто саме керував вказаним автомобілем. 
 
Вказує, що всупереч статті 265-1 КУпАП у особи, яка керувала автомобілем, не вилучено посвідчення водія.
 
Посилається на те, що схема ДТП ним не підписана та не надана для ознайомлення.
 
Вказує, що протокол огляду місця події складено за участю понятих, проте такі не вказані в протоколі про адміністративне правопорушення.
 
Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не містить чіткого формулювання суті адміністративного правопорушення.
 
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Чорний Є.О. апеляційну скаргу підтримали.
 
Іншій учасник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив врахувати надані раніше пояснення, апеляційну скаргу залишити без задоволення.
 
Статтею 1 КУпАП визначено:
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
 
Статтею 9 КУпАП визначено:
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
 
Статтею 10 КУпАП визначено:
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
 
Статтею 11 КУпАП визначено:
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
 
Статтею 23 КУпАП визначено:
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
 
            Відповідно до статті 251 КУпАП:
            Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
            Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
 
Стаття 251 КУпАП не встановлює переваг одних доказів над іншими. Докази можуть доповнювати один одного або спростовувати. 
 
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
 
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.
 
Відповідно до статті 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
 
Відповідно до пунктів 10.1, 10.3 ПДР України:
10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
10.3. У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.
 
Статтею 256 КУпАП визначено наступне:
У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
 
Зі змісту протоколу убачається, що він складений відносно ОСОБА_1 , у суті адміністративного правопорушення також вказаного про його вчинення ОСОБА_1 . Протокол надано для ознайомлення ОСОБА_1 та він висловив свою незгоду з ним в полі для пояснень. Протокол містить чітке формулювання суті адміністративного правопорушення.
 
Щодо відсутності свідків, то відповідно до статті 256 КУпАП такі зазначаються за їх наявності. При цьому ДТП сталася 27 серпня 2021 року, а протокол складено 10 вересня 2021 року.
 
Щодо відсутності в протоколі інформації про ОСОБА_2 , то апеляційний суд зазначає, що згідно диспозиції статті 124 КУпАП відповідальність настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
 
Відповідно до даних протоколу, то в ньому зазначено про особу, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, та про вид майна, що було пошкоджено внаслідок ДТП. Тобто, протокол в цій частині містить необхідну інформацію.
 
Протокол також містить інформацію про ОСОБА_2 як власника транспортного засобу, відповідно до диспозиції статті і інформації, яка має бути внесена в протокол, доцільність наявності іншої інформації про ОСОБА_2 необґрунтована необхідністю в цьому.
 
З фактичних обставин ДТП, згідно із зібраними у справі доказами, убачається, що в автомобілі Peugeot перебували ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , внаслідок ДТП останні отримали тілесні ушкодження, визначені далі як незначні, у зв`язку із чим були госпіталізовані.
 
Схема ДТП складена в день події, а ураховуючи госпіталізацію ОСОБА_1 та ОСОБА_2 внаслідок ДТП, обставини не ознайомлення з нею ОСОБА_1 пояснюються плином подій після ДТП, тобто фактом госпіталізації потерпілих і складення схеми за їх відсутності. При цьому в апеляційній скарзі не зазначається, що схема ДТП не відповідає дійсним обставинам пригоди.
 
Доводи в частині того, що у ОСОБА_1 не вилучено посвідчення водія, оскільки протокол не містить відповідного запису про це, не впливають на встановлення обставин факту вчиненого правопорушення.
 
Апеляційний суд зазначає, що всі доводи скарги, окрім доводів щодо водія, який керував автомобілем Peugeot, стосуються виключно порядку оформлення матеріалів, проте скарга не містить викладу обставин щодо механізму ДТП, дій учасників пригоди до, в момент та після її настання.
 
            Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
 
            Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд не установив обставин, які б свідчили про недопустимість зібраних доказів. Факт дорожньо-транспортної пригоди зафіксовано, визначено положення ПДР України, недотримання яких призвело до ДТП.
 
В частині доводів, що  ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд виходить з того, що ОСОБА_1 перебував в автомобілі на момент ДТП, в доводах скарги не зазначає про те, що автомобілем керувала інша особа, натомість установлено, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом.
 
Отже, такі твердження спростовані і апеляційний суд розцінює як намір ухилитися від відповідальності.
 
З огляду на викладене, апеляційний суд уважає, що доводами скарги не спростовується правильність установлених обставин справи та законність прийнятої постанови.
 
Керуючись статтями 22, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2021 року без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                               Н.В. Поліщук