ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7058/21  Номер провадження 22-ц/814/494/22	Головуючий у 1-й інстанції Погрібняк О. М.  Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.
Суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.
Секретар: Міщенко Я.О.

за участю: представника Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ – Єрзікової О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 листопада 2021 року (повний текст складено 06 грудня 2021 року)
по справі за позовом  ОСОБА_1 до Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ про поновлення на роботі та стягнення середього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача

В С Т А Н О В И В :

       У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ, посилаючись на те, що наказом №194/л від 31.08.2016р. його було прийнято на роботу у Кременчуцький льотний коледж з 01.09.2016р. на посаду вихователя вищої категорії організаційно-виховного відділення, а з 01.06.2020р. він виконував обов`язки провідного фахівця відділення організаційної роботи.
       Зазначає, що 28.04.2021 року йому було вручено письмове попередження про можливе звільнення, яке було додатком до наказу КЛК ХНУВС від 27.04.2021р. «Про організаційно-штатні зміни» №100 та наказом №160 о/с від 30.06.2021р. його звільнено з роботи 30.06.2021р. у зв`язку зі скороченням штату за п.1 ст.40 КЗпП України з посади «фахівця без категорії» без відповідного запису у трудовій книжці та належних провідному фахівцю доплат. 
Вважає звільнення з роботи незаконним, таким, що порушує норми права, у зв`язку з чим прохав: скасувати наказ КЛК ХНУВС №160 о/с від 30.06.2021р.; поновити його на роботі в КЛК ХНУВС на посаді провідного фахівця відділення організаційної роботи з перемінним складом відділу соціально-гуманітарної, виховної, профорієнтаційної роботи Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ; зобов`язати відповідача внести відповідний запис в трудову книжку; стягнути з Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.07.2021 до дня поновлення на роботі, а також недоплачені кошти в період з 01.06.2020р. по 30.06.2021р.
06.09.2021 позивач подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій, з урахуванням зменшених позовних вимог, просив: поновити його на роботі в Кременчуцькому льотному коледжі Харківського національного університету внутрішніх справ на посаді фахівця без категорії відділення організаційної роботи з перемінним складом відділу соціально-гуманітарної, виховної, профорієнтаційної роботи Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ; стягнути з Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.07.2021 до дня поновлення на роботі.

       Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 листопада 2021 року провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ про поновлення на роботі та стягнення середього заробітку за час вимушеного прогулу, закрито.

Не погодившись з вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржив позивач, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу місцевого суду скасувати, та направити справу до місцевого суду для подальшого розгляду.
Зазначає, що, незважаючи на те, що позов було подано до Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ, який є філією ХНУВС, і, відповідно до ст.80 ЦКУ не має цивільної правоздатності, в справу до першого засідання суду фактично вступив належний відповідач- Харківська національна академія внутрішніх справ в особі свого повноважного представника за довіреністю - Єрзікової О.О., яка наділена повною цивільною і процесуальною правоздатністю.
Вказує, що саме Харківська національна академія внутрішніх справ в особі свого представника подала Відзив на позовну заяву, а також 17.11.2021р. та 30.11.2021р. прийняла участь у судових засіданнях як представник відповідача, знайомилася з матеріалами справи, висловлювала свої міркування, вчиняла інші процесуальні дії як сторона належного Відповідача по справі.
       Вважає, що відсутність у матеріалах справи клопотання позивача про залучення до справи співвідповідача- Харківської національної академії внутрішніх справ- пояснюється його помилковою впевненістю в тому, що добровільна участь представника належного Відповідача звільняє його від необхідності окремого клопотання про таке залучення.

       На апеляційну скаргу відзив надав Харківський національний університет внутрішніх справ в особі представника за довіреністю – Єрзікової О.О., в якому, спростовуючи доводи апелянта, зазначає про неможливість визначення філії як учасника судово-претензійних правовідносин через відсутність в останньої належної самостійної правоздатності, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення а рішення районного суду - без змін.

       Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Відповідно до ч.1 та 2 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

З матеріалів справив вбачається, що позивач, звертаючись до суду з позовомпро поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначив відповідачем Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ.
Як вірно встановлено судом, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься інформація про те, що Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ (код ЄДРПОУ 43041752) є філією Харківського національного університету внутрішніх справ (код ЄДРПОУ 08571096).

В силу ст.80 ЦК України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.
Згідно ч.4 ст.87 ЦК України, юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації. 
Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ч.4 ст.91 ЦК України).        Відповідно до ч.3 ст.95 ЦК України, філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Отже, Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету не може бути стороною по справі, а саме відповідачем, оскільки не є юридичною особою, не наділений процесуальною правоздатністю та дієздатністю.
Суд не може встановлювати обставини, які склались у позивача з належним відповідачем без залучення такої особи до розгляду справи, оскільки це порушуватиме право останнього.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Зазначене підтверджується позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30.01.2019р. у справі №2-797/2008.

Відповідно до принципу диспозитивності, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням, зокрема, фізичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша і третя статті 13 ЦПК України).        
Відповідачем є особа чи держава (частина друга статті 48 ЦПК України), до якої звернуті матеріально-правові вимоги позивача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (пункт 41); від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49); від 21 листопада 2018 року у справі №127/93/17-ц (пункт 50); від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54); від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог.
Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року у справі №552/6381/17.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у справі № 642/6181/16-ц, висловленого у постанові від 29 серпня 2019 року.

Суд апеляційної інстанції в силу своїх повноважень позбавлений можливості вирішувати питання про заміну відповідача та/або ж притягнення до участі у справі іншої (належної особи) у якості співвідповідача.
Позивач не позбавлений можливості звернутися до з відповідним позовом до належного відповідача.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374, п.п.3,4 ч.1 ст.379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має правоскасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин оскаржувану ухвалу не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому, на підставі ст.ст.374, 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.368, п.6 ч.1 ст.374, п.п.3,4 ч.1 ст.379, ст.ст.382,383,384 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , – задовольнити.
Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 листопада 2021 року, – скасувати.
Направити справу для продовження розгляду до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ                                                 Т. О. Кривчун

СУДДІ                                                         Ю. В. Дряниця

О. В. Чумак