П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/4816/21-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Анісімов О.В.  
Суддя-доповідач -  Курко О. П.   
21 лютого 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Курка О. П. 
суддів:  Шидловського В.Б.  Боровицького О. А. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року позов задоволено частково, а саме:
- визнано протиправними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, наявної у нього вислуги в пільговому обчисленні за період з 26.07.2005 року по 14.05.2015 року з розрахунку один місяць служби за півтора місяця, за період з 07.09.2014 року по 06.10.2014 року з розрахунку один місяць за три місяці;
- зобов`язано Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, наявної у нього вислуги в пільговому обчисленні за період з 26.07.2005 року по 14.05.2015 року з розрахунку один місяць служби за півтора місяця, за період з 07.09.2014 року по 06.10.2014 року з розрахунку один місяць за три місяці;
- в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач та відповідач подали апеляційні скарги.
Позивач в апеляційній скарзі просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог. Позивач зазначив, що вимога перед відповідачем ставилася у рапорті про зарахування пільгової вислуги в стаж служби в поліції.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог. Відповідач зазначив, що пільгова вислуга зараховується до вислуги років лише при звільненні зі служби в поліції та при наявності календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії. Однак, вказує про відсутність у позивача права на призначення пенсії за вислугою років, оскільки позивач не має встановленої пунктом «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» календарної вислуги років (далі - Закон № 2262-ХІІ). Так, згідно з пунктом «а» ч. 1 ст. 12 Закон № 2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині 3 статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. Стверджує, що для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному Законом розмірі. Зарахування до цієї вислуги стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.     
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_2 проходить службу в органах внутрішніх справ, а саме з 03.09.2020 року займає посаду заступника начальника відділу оперативних розробок Чернівецького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, про що свідчать дані послужного списку ОСОБА_2 (а.с. 25-38).
Представником позивача в інтересах позивача було направлено запит від 04.06.2021 року про надання інформації щодо наявної у позивача вислуги років і чи враховано пільгу при підрахунку вислуги років (а.с. 21).
Листом від 11.06.2021 року №40аз/42-02/04-21 Департаментом ВБ НПУ повідомлено представника позивача про те, що станом на 01.06.2021 року вислуга років підполковника поліції ОСОБА_2 становить 19 років 09 місяців 18 днів. При цьому, вказано, що пільгове обчислення вислуги років застосовується у разі призначення пенсії після набуття права на пенсію відповідно до Постанови № 393 (а.с. 22-23).
29.07.2021 року позивачем подано рапорт, згідно якого просив врахувати наявну у нього пільгу, передбачену Постановою Верховної Ради України від 16.12.1993 № 3720-ХІІ, Постановою КМУ №393 від 17.07.1992 р., Наказом МВС України №431 від 14.11.2007 р. та Наказом МВС України №772 від 20.07.2006 р., а саме: підрахунку стажу служби з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби в органах по боротьбі з організованою злочинністю, підрахунку стажу служби з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби в органах по боротьбі з економічною злочинністю, участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях з розрахунку 1 місяць служби за 3 місяці та провести перерахунок вислуги років, зарахувавши пільгову вислугу в календарну вислугу та стаж служби в поліції (а.с. 39).
У відповідь на рапорт ОСОБА_2 листом від 10.08.2021 року №К-1888/42-02/01-2021 Департамент ВБ НПУ повідомив про те, що станом на 10.08.2021 року вислуга років позивача становить 19 років 11 місяців 27 днів та відповідно до пункту «а» абзацу 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ підстави для призначення пенсії за вислугу років наразі відсутні. Одночасно проінформувало, що статтею 78 Закону України «Про Національну поліцію» та постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» не передбачено зарахування пільгової вислуги років до стажу служби в поліції. Відтак, вирішити позитивно питання щодо зарахування до календарної вислуги років, яка дає право на призначення позивачу пенсії, вислуги в пільговому обчисленні, сформованої за періоди служби з 26.07.2005 р. до 24.06.2010 р., з 24.06.2010 р. до 10.04.2015 р. та із 07.09.2014 р. до 06.10.2014 р. загальною кількістю 05 років 00 місяців 05 днів, до стажу служби в поліції та здійснення відповідного перерахунку наразі неможливо (а.с. 40-42).
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача наявне право на зарахування до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, наявної у нього вислуги в пільговому обчисленні за вказані вище періоди служби. В той же час, судом першої інстанції зазначено, що вимога про зобов`язання відповідача зарахувати до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, наявної у нього вислуги в пільговому обчисленні є передчасною.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Так, предметом цього позову є відмова Департаменту ВБ НПУ у зарахуванні позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, наявної у нього вислуги в пільговому обчисленні.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, є Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262-ХІІ від 09.04.1992 року (далі Закон №2262-ХІІ), відповідно до якого держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Відповідно до пункту а частини 1 статті 12 Закону № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Згідно пункту б частини 1 статті 12 Закону № 2262-XII особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині 3 статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.
Водночас частиною 1 статті 17 Закону № 2262-ХІІ визначено вичерпний перелік видів служби та періодів часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині 2 статті 17 цього Закону.
Частиною 2 статті 17 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.
Згідно частини 4 статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Разом з цим, статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 1 статті 17-2 Закону № 2262-ХІІ обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за цим Законом.
При цьому, згідно частини 2 статті 17-2 Закону № 2262-ХІІ перелік документів, що підтверджують окремі періоди військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ, Кабінет Міністрів України прийняв Постанову Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей від 17.07.1992 року № 393 (далі Постанова № 393).
Так, згідно підпункту г пункту 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсії особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України зараховується час проходження служби на пільгових умовах: один місяць служби за сорок днів.
Вирішуючи справу №805/3923/18-а Верховний Суд у постанові від 03.03.2021р. дійшов наступного висновку: ……основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку….
При цьому, Верховний Суд відступив від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17.
У свою чергу, Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18 сформував правову позицію щодо застосування норм права, яку в силу положень частини 5 статті 242 КАС України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Так, Верховний Суд вказав на те, що існуюче правове регулювання та наведені вище висновки Верховного Суду у справі №805/3923/18-а дозволяють зробити висновок те, що передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.
Статтею 1 Закону №2262-ХІІ передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Таким чином, Закон №2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.
Визначення у Законі №2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.
Отже, передбачена Законом №2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).
В свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку № 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.
При цьому, на переконання Верховного Суду, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.
Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.
Таким чином, за наслідками розгляду справи №480/4241/18 Верховний Суд в складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду зробив наступні правові висновки:
- в цілях Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).
- для призначення пенсій за вислугу років за Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.
При цьому, з метою забезпечення єдності та сталості судової практики Верховний Суд в складі Судової палати Касаційного адміністративного суду відступив від висновків щодо застосування норм права у постановах Верховного Суду від 22.11.2018р. у справі №161/4876/17, від 15.08.2019р. у справі №281/459/17, від 27.03.2020р. у справі №569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в цій частині Порядку №393 Закону №2262-ХІІ.
Як свідчать матеріали справи, вислуга років позивача станом на 10.08.2021 року для призначення пенсії складає у календарному обчисленні 19 років 11 місяців 27 днів. У свою чергу, за зазначенням відповідача вислуга років позивача у пільговому обчисленні 05 років 00 місяців 05 днів, що не заперечується позивачем.
Так суд зазначає, що згідно даних послужного списку (а.с. 25-38) позивач обіймав наступні посади:
- у період служби з 26.07.2005 року по 24.06.2010 року - посади в підрозділах Державної служби боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ.
Відповідно до пункту 3 Постанови 393 та наказу МВС України від 20 липня 2006 року № 722 «Про затвердження Переліку посад начальницького складу підрозділів боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ, за якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця», затвердженого в Міністерстві юстиції України 31 липня 2006 року за № 896/12770 (в редакцій на час проходження служби), період роботи позивача в підрозділах Державної служби боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ обчислювався з розрахунку один місяць служби за півтора місяця;
- у період служби з 24.06.2010 року по 10.04.2015 року - посади в спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ.
Відповідно до постанови Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року № 3720-ХІІ «Про затвердження Положення про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України» (зі змінами) та наказу МВС України від 14 листопада 2007 року № 431 «Про затвердження Переліку посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби», затвердженого в Міністерстві юстиції України 05 грудня 2007 року за № 1350/14617(в редакцій на час проходження служби), період роботи позивача в спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ обчислювався з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби.
Окрім цього, згідно довідки ГУ НПУ в Чернівецькій області від 08.11.2016 року (а.с. 20) у період служби із 07.09.2014 року по 06.10.2014 року позивач брав участь в антитерористичній операції в зоні АТО, що, відповідно до пункту 3 Постанови № 393, обчислювався з розрахунку один місяць за три місяці.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у позивача наявне право на зарахування до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, наявної у нього вислуги в пільговому обчисленні за вказані вище періоди служби.
Стосовно вимог позивача в частині зобов`язання відповідача зарахувати до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, наявної у нього вислуги в пільговому обчисленні, суд зазначає наступне.
Так, судова колегія дослідила запит представника позивача 04.06.2021, рапорт позивача від 29.07.2021 р. та встановила, що у вказаних документах не було зазначено про будь-які вимоги щодо встановлення надбавок та надання відпусток. А тому, відповідачем не учинялося будь-яких протиправних дій по відношенню до відповідача у цій частині.  
Спірні правовідносини, які є предметом судового розгляду в даній справі, виникли у зв`язку із відмовою у зарахуванні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, наявної у позивача вислуги в пільговому обчисленні. Відтак, така позовна вимога є передчасною, адже судовому захисту підлягає порушене, а не ілюзорне право.
Судова колегія звертає увагу позивача, що він не позбавлений можливості звернутися із відповідним рапортом до відповідача для вирішення вказаного питання.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Оскільки апеляційні скарги ОСОБА_1 , Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України залишено без задоволення, розподіл судових витрат не здійснюється.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги ОСОБА_1 , Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України залишити без задоволення, а  рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає.
          
Головуючий	 	 	Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Шидловський В.Б.    Боровицький О. А.