ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
21 грудня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/1839/21	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Прокопчук Т.С. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Шлай А.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу  Військової частини   НОМЕР_1 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року (головуючий суддя: Пасічник Ю.П.) по адміністративній справі № 340/1839/21, розглянутої у спрощеному провадженні
за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії,-                                                
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 16.04.2021 року звернувся до суду із позовом до відповідача військової частини НОМЕР_1 (далі – військової частини НОМЕР_1 ), в якому просить зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку по виплаті компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій починаючи з 19.07.2018 року по 10.12.2020 року виходячи з середньої заробітної плати на день звільнення.
Позовні вимоги обґрунтовано порушенням його прав та законних інтересів при звільненні з військової служби.
У відзиві на позов відповідач зазначає про безпідставність заявлених позивачем вимог, в зв`язку з чим просить у їх задоволенні відмовити.
Рішенням Кіровоградського   окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року позов задоволено частково, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробіток за час затримки розрахунку по виплаті компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій починаючи з 19.07.2018 року по 10.12.2020 року виходячи з середньої заробітної плати на день звільнення. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати з підстав порушення норм матеріального права, та відмовити в задоволенні позову.  
Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надійшов.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №156 від 19.07.2018 року  звільнений з військової служби у запас за пп."й"п.2 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку із закінченням строку контракту, виключений зі списків особового складу, та усіх видів забезпечення. 
Оскільки при звільненні зі служби відповідачем не виплачено позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015- 2018 роки, він звернувся до суду із позовом за захистом своїх прав.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду № 340/3047/20 від 12.10.2020 року, що набуло законної сили 06.04.2021 року, позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 , правонаступником якої є військова частина НОМЕР_1 ,   задоволено, та, зокрема, зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористанні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період  з 2015 року по 2018 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби та виключення із списків складу 19.07.2018 року, яке відповідачем виконано 10.12.2020 року  в сумі 21031,08  грн. /а.с.9-13/.
Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача   військової частини НОМЕР_1 про нарахування та виплату йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Згідно правової позиції Верхового Суду від 03.10.2019 року у справі №825/2150/ 16,  від 28.11.2019 року у справі №580/825/19,  від 29.01.2020 року у справі №440/4332/18 питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення), трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Положеннями ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.
Частиною 1  ст. 117 КЗпП України  передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у  ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Закріплені у ст.116,117 КЗпП України  норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.
Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. 
Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати належних працівникові при звільненні сум.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.
Оскільки звільнення позивача зі служби 19.07.2018 року здійснено відповідачем без проведення з ним остаточного розрахунку, а саме: нарахування грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій у період з 19.07.2018 року по 10.12.2020 року  в сумі 21 031,08 грн. відбулося 10.12.2020 року у виконання рішення суду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у відповідача обов`язку щодо виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку за зазначений період часу.
Розрахунок середнього заробітку підлягає розрахунку за формулою, яка встановлена  постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", тобто обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача, виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов`язана дана виплата. 
Як вбачається із довідки    військової частини НОМЕР_1  від 28.05.2021 року №631/975, за останні два календарні місяці перед звільненням позивача йому нараховано грошове забезпечення (заробітна плата) за період з 19.05.2018 року по 19.07.2018 року в сумі  24 020,22 грн., середньоденний заробіток позивача становить  суму 387,42 грн.(24 020,22 грн. / 62) (а.с.31).
Судом апеляційної інстанції враховано правову позицію Верховного  Суду ,викладену у справі №806/2473/18  від 30.10.2019 року, щодо  застосування норм права при розрахунку істотності частки складових заробітної плати в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку, та розраховано істотність частки складових заробітної плати позивача в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку, а саме: 
невиплачена позивачу сума 21 031,08 грн.  за період з 19.07.2018 року по 10.12.2020 року складає 601 робочий день , 
387,42 х 601 =  232 839,42 грн.- середній заробіток за весь час затримки розрахунку,  21 031,08 : 232 839,42 х 100%= 9,03 % - істотна частка
На користь позивача підлягає стягненню з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з державної служби за період з 19.07.2018 року по 10.12.2020 року  включно з урахуванням істотності частки 9,03 % , виходячи з наступного розрахунку 
387,42 грн. (середньоденна заробітна плата позивача) х 9,03 % : 100% =34,98грн.;
34,98 грн. х 601 (кількість робочих днів затримки розрахунку) = 21 025,39 грн
В силу викладеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі  21 025,39 грн. без врахування податків, зборів (обов`язкових платежів), рішення суду першої інстанції підлягає зміні.
Керуючись ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -                                      
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 -   задовольнити частково. 
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року  по адміністративній справі № 340/1839/21- змінити.
Абзац другий рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року по адміністративній справі № 340/1839/21 викласти в наступній редакції : 
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати  грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки  при звільненні з військової служби за період з 19.07.2018 року по 10.12.2020 року в розмірі  21 025,39 грн.
В іншій частині рішення Кіровоградського   окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року по адміністративній справі № 340/1839/21- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 21 грудня 2021 року, касаційному  оскарженню не підлягає у відповідності до ч.5 ст.328 КАС України.   
Головуючий - суддя                                                              Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай