Справа № 464/3599/20                                Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю. 
Провадження № 22-ц/811/2750/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 63

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Н. П. Крайник 
суддів: О.М. Ванівського, О.Я. Мельничук 
                при секретарі: К.О. Ждан
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 червня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівська міська рада, треті особи відділ «Служба у справах дітей» Сихівського району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, Військово-медичний клінічний центр Західного регіону Міністерства оборони України про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання укладення договору найму, -

                                               в с т а н о в и в: 

       08.07.2021 року ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , звернулася до суду з позовом до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівської міської ради, у якому просила визнати за нею та її неповнолітніми дітьми: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право користування квартирою АДРЕСА_1 та зобов`язати Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради укласти з нею та її неповнолітніми дітьми договір житлового найму на зазначену квартиру.
Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що вона, починаючи із 17.08.2004 року проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з нею за вказаною адресою проживають її неповнолітні діти:  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Власником даної квартири є Львівська міська рада. Нею повністю виконуються всі обов`язки квартиронаймача, які передбачені ст.ст.10,67 ЖК УРСР, а тому вважає, що у відповідності до ст.61 ЖК УРСР між нею та Сихівською районною адміністрацією Львівської міської ради повинен бути укладений договір житлового найму. З цього приводу вона зверталася до відповідачів із відповідними заявами, однак їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю документів, що були підставою для її вселення у 2004 році у дану квартиру. Щодо фактичних обставин вселення у вказану квартиру зазначила, що у 2003 році її, як медпрацівника 1120 Центрального військового клінічного госпіталю Західного ОК, на підставі Ордера № 417 від 24.05.1976 року було вселено у 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_3 . Відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської області Радянської районної Ради народних депутатів м.Львова №464 від 13.11.1984 року «Про присвоєння номерних поштових знаків житловим будинкам та об`єктам соціально-культурного призначення по АДРЕСА_4 » вирішено присвоїти будинку по АДРЕСА_5 . Спірна квартира на той час перебувала на балансі Будинку управління №1 Львівської КЕЧ району. Після подачі в паспортний стіл Сихівського району м.Львова усіх необхідних документів, в тому числі оригіналів ордерів, її 17.08.2004 року було зареєстровано за адресою АДРЕСА_2 , про що свідчить відмітка у її паспорті. Ордер №417 від 24.05.1976 року, виданий ОВГ - 1120 їй було повернуто, а ордер №25 пр.№14 від 29.10.2003 року залишився у паспортиста і такий у неї відсутній. Вважає, що наведеним вище підтверджується, що вона у вказану квартиру вселилась на законних підставах, правомірно користується нею та добросовісно використовує її разом із дітьми, як єдине житло. Також зазначила, що вона належно утримує квартиру, сплачує комунальні платежі, дотримується правил добросусідства, тобто фактично виконує усі умови договору найму житла. Оскільки на даний час будинок АДРЕСА_4 перебуває на балансі Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, вважає, що між нею та балансоутримувачем необхідно укласти договір житлового найму. 
         Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівська міська рада, треті особи відділ «Служба у справах дітей» Сихівського району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, Військово-медичний клінічний центр Західного регіону Міністерства оборони України про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання укладення договору найму - відмовлено.
Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .
       Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.        
Зазначає, що вселилася у квартиру АДРЕСА_1 на законних підстав, правомірно нею користується та добросовісно використовує квартиру як єдине житло. Іншого житла у неї та її дітей не має, вона постійно користується зазначеним житловим приміщенням, утримує квартиру в належному стані, сплачує комунальні платежі у відповідні строки, дотримується правил добросусідства, тобто фактично виконує умови договору найму житла. Таким чином, внаслідок бездіяльності відповідачів, вона фактично позбавлена можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Зазначає, що відсутність у неї оригіналу Ордеру №25 пр.№14 від 29.10.2003 року не є підставою для відмови у позові, оскільки наявний у неї оригінал Ордеру №417 від 24.05.1976 року, виданий ОВГ - 1120, підтверджує її ( ОСОБА_1 ) право на укладення з відповідачем договору найму. Вважає, що у неї виникли правомірні очікування щодо безстрокового користування спірною квартирою на умовах укладеного договору найму житлового приміщення, за нормами встановленими ст. 9,61 ЖК України.
       Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задоволити.
       У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 скаргу підтримала з підстав, наведених у ній, просила скаргу задоволити.
       Представник Львівської міської ради Синьовський Б.В. проти скарги заперечив, просив у задоволенні скарги відмовити.
       Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.        
       Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.
       Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
       Відповідно до положень ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
       Згідно положень ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
       Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло.
       Статтею 9 ЖК УРСР передбачено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбаченому законом.
       Положеннями Конституції України гарантовано громадянам свободу пересування і вільного вибору місця проживання, а тому сама по собі наявність чи відсутність реєстрації не може бути підставою як для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
       Виходячи зі змісту норм ст. ст. 1, 6, 9, 61 ЖК УРСР, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням.
       Відповідно до частин 1 та 2 ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
       Згідно із ст. 63 ЖК УРСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.
       Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та її неповнолітні діти:  ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки № 534 від 13.02.2020 року, виданої ЛКП «Житловик - С».
       Встановлено, що квартира АДРЕСА_1 складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 35,40 кв.м., загальною площею 61,70 кв.м. 
       Як убачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 покликається на те, що у 2003 році вселилась у зазначену квартиру на підставі ордера №417 від 24.05.1976 року, виданого ОВГ - 1120, та ордера №25 пр.№14 від 29.10.2003 року.         
Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не долучила до позовної заяви ордера на її вселення в квартиру АДРЕСА_1 .
       Як вбачається із ордеру №417 від 24.05.1976 року, виданого КЕЧ Львівського району Прикарпатського військового округу, такий виданий на вселення в гуртожиток ОВГ-1120 (а.с.28).
       Згідно рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 120 від 09.02.2018 року «Про затвердження інформаційних карток адміністративних послуг, суб`єктами надання яких є районні адміністрації», наведено перелік документів, необхідних для укладення договору найму. Зокрема, вказано про необхідність подання завіреної копії ордера або рішення, на підставі якого зайнята квартира.
       Таким чином, обов`язковою умовою для укладення договору найму державного і громадського житлового фонду є наявність у потенційного наймача ордера чи рішення, на підставі якого відбулося вселення в квартиру. Відсутність в особи зазначених документів є підставою для відмови в укладенні з нею договору найму жилого приміщення.
       25.02.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Сихівської районної адміністрації з заявою про укладення договору найму житлового приміщення за адресою АДРЕСА_2 .
       Згідно відповіді Сихівської районної адміністрації від 31.03.2020 року на звернення ОСОБА_1 від 25.02.2020 року, подані нею документи не відповідають в повній мірі переліку, затвердженому рішенням виконавчого комітету від 09.02.2018 року № 120, а саме - відсутні документи, які були підставою для заселення у 2004 році, тому подані ОСОБА_1 документи повернуті їй без вирішення питання по суті звернення. 
       Згідно листа ТВО начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Львові Ю.Стражнюк від 28.12.2020 року, адресованого адвокату Шеіній А.А. на адвокатський запит від 22.12.2020 року, у 2004 році ОСОБА_1 не могла бути зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 на підставі ордеру №417, виданого Львівською КЕЧ району 24.05.1976 року і, як вказано в ордері, дійсного тільки протягом 10 днів. Згідно довідок, виданих ЛКП «Бондарівка», які надавала ОСОБА_1 , вона займає в квартирі АДРЕСА_1 койкомісце. Також зазначено, що квартира АДРЕСА_1 не включена до числа службових квартирно-експлуатаційного відділу (а.с. 131).
       Згідно довідки №2027 від 27.07.2020 року Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, позивачка ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у зазначеному центрі (а.с.138).
       Судом встановлено, що у житловій комісії центру протокол №14 від 23.04.2003 року не облікований, а накази за 2003 рік знищено у зв`язку із встановленим порядком за закінченням терміну зберігання, що підтверджується листом військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 04.03.2021 року, адресованим адвокату Шеіній А.А. (а.с. 161).
       Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вірно виходив з того, що ОСОБА_1 не доведено належними доказами обставини, які б підтверджували правомірність зайняття (передачі в користування) нею та її дітьми квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання за позивачем права користування такою квартирою та права на укладення договору житлового найму такої. 
Постановляючи рішення у даній справі, суд першої інстанції правильно врахував п.4.40 Положення про Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №977 від 01.11.2016 року, згідно якого до повноважень Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради належить зміна договору найму житлових приміщень та укладення договору найму з фактично зареєстрованими і проживаючими мешканцями житлових приміщень, тощо.
Разом з тим, обґрунтованим є висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки обов`язок щодо надання повного пакету документів для укладення договору найму покладається на особу, яка звертається для укладення договору найму, а орган місцевого самоврядування розглядає такий та приймає відповідне рішення, у межах наданих законом повноважень.
       Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

       Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

  п о с т а н о в и в:   

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1   залишити без задоволення.
       Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 червня 2021 року залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
       Повний текст постанови складено 17 грудня 2021 року.

Головуючий:         Н. П. Крайник 

Судді:                О. М. Ванівський 

                                                                                        О. Я. Мельничук