УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/29393/20
Провадження № 22-ц/4820/254/22

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 січня 2022 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.
секретар судового засідання Кошельник В.М.
з участю представника ОСОБА_1 
розглянув у відкритому судову засіданні цивільну справу № 686/29393/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2021 року в складі судді Салоїд Н.М. про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, - Перша Хмельницька державна нотаріальна контора про розірвання договору довічного утримання.
Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, перевіривши матеріали справи, суд
в с т а н о в и в :
25 листопада 2020 року ОСОБА_2 подала до Хмельницького міськрайонного суду позовну заяву, в якій просила суд ухвалити рішення, яким розірвати укладений між нею та ОСОБА_3 договір довічного утримання від 11 липня 2006 року, посвідчений Державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори Латюк І.М. (реєстраційний номер 4-1574).
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2020 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. 
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 вересня 2021 року було замінено позивача ОСОБА_2 її правонаступником ОСОБА_1 .
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2021 року провадження у вказаній справі було закрито, оскільки позивач ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Закриваючи провадження, суд виходив з того, що процесуальне наступництво у разі смерті фізичної особи в порядку ст. 55 ЦПК України можливе лише шляхом залучення правонаступника померлої сторони за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суд та відкриття провадження по справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження по справі, суперечить принципам цивільного судочинства. А також згідно до п. 35 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року в справі № 473/1433/18 цивільне-процесуальне законодавство України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу і посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду про закриття провадження, справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду справи. Апелянт вважає дії суду незаконними та не логічними, оскільки фактично суд двічі розглядав питання про закриття провадження та виніс два протилежні висновки – ухвали. Так, питання про закриття провадження у справі саме з підстав смерті позивача ОСОБА_2 до відкриття провадження у справі вже було вирішено у підготовчому засіданні 20 вересня 2021 року про що була постановлена відповідна ухвала, тому повторне вирішенні цього питання у підготовчому засіданні 26 листопада 2021 року було незаконним.
Також апелянт вважає помилковим посилання суду на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року в справі № 473/1433/18, оскільки висновки стосуються неможливості правонаступництва у випадку коли, на момент подачі позову до суду сторона вже була померлою, тоді як у цій справі, подаючи позов, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була живою. Суд не звернув уваги, що моментом звернення з позовом до суду є подання позову на пошту, а не безпосередня реєстрація (отримання) його судом. Отже, суд міг і повинен був продовжувати розгляд справи із залученим правонаступником.
Крім того, вказує, що суд в порушення положень процесуального права допустив до участі у справі адвоката Марцоня В.Б., який фактично не був належним чином уповноважений, оскільки ордер був складений на підставі договору про надання правничої допомоги, який є нікчемним. 
Також апелянт звертає увагу апеляційного суду на те, що після залучення його як правонаступника, як учасник процесу набув статусу позивача. Після цього, судом продовжувався розгляд справи, розглядалися клопотання про витребовування доказів з різних установ, на їх виконання надходили документи, які долучені до справи як докази. Отже, на думку апелянта, фактично, почавши розгляд справи із залученим правонаступником та визначеним відповідачем, на цьому етапі, закриття провадження по справі з підстав смерті особи, яка подала позов суперечить положенням цивільного процесуального законодавства.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Відповідно до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так судом встановлено, що 26 листопада 2020 року ОСОБА_2 направила поштою до Хмельницького міськрайонного суду позовну заяву з позовними вимогами до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання від 11.07.2006 року, укладеного між нею та ОСОБА_3 .
       В цей же день ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.
       Позовна заява ОСОБА_2 надійшла до суду 27 листопада 2020 року.
       Ухвалою суду від 30 листопада 2020 року позовну заяву було залишено без руху з підстав не надання позовної заяви з доданими матеріалами з перекладом на російську мову для направлення відповідачу, який є громадянином російської Федерації.
       Ухвалою суду від 16 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання від 11.07.2006 року, укладеного між нею та ОСОБА_3 .
Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
У статті 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.
За нормами частини першої статі 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.
У статті 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.
Частиною першою статті 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша стаття 48 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 185/998/16-ц (провадження № 61-33766сво18) міститься висновок, що: «якщо позов пред`явлено до померлої особи, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, так як справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Якщо правонаступництво у справі допускається, то правонаступників можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі. При цьому незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі. На такі дії суду не впливає те, що у справі беруть участь відповідачі-спадкоємці, які на час розгляду справи мають цивільну процесуальну правосуб`єктність і не заявляли клопотання про закриття провадження у справі».
В пунктах 35, 37 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року в справі № 473/1433/18, провадження № 14-35цс20 зазначена правова позиція, за якою цивільне-процесуальне законодавство України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку статті 55 ЦПК України можливо лише шляхом залучення правонаступника померлої сторони за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства.
Такі ж правові висновки викладені в постановах Верховного Суду  від 18 серпня 2021 року в справі № 727/7008/17, 05 квітня 2021 року в справі № 200/21020/15-ц, 31 березня 2021 року в справі № 274/1484/17.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто в день направлення до суду поштою позовної заяви та до відкриття провадження у цій справі.
Норма статті 255 ЦПК України є імперативною. Тобто за наявності підстав, визначених пунктами 1-8 частини першої статті 255 ЦПК України, незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
За таких обставин суд першої інстанції, встановивши, що позивач померла до відкриття провадження в справі, дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.
Вказаний висновок також узгоджується з принципом правової визначеності, на якому неодноразово наголошував у своїй практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Доводи апеляційної скарги, що на момент подачі позову ОСОБА_2 була жива, мала цивільну процесуальну дієздатність, а тому відсутні підстави для закриття провадження в справі слід відхилити.
Як зазначено в постановах Об`єднаної палати та Великої Палати Верховного Суду процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку статті 55 ЦПК України можливо лише шляхом залучення правонаступника померлої сторони за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення до суду і після відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства.
Так як на час смерті позивачки провадженні в справі за її позовом не було відкрито, то відсутні підстави для розгляду справи по суті.
Також слід відхилити посилання апелянта на ті обставини, що суд першої інстанції перший раз відхилив клопотання представника відповідача про закриття провадження в справі, зупиняв провадження в справі та залучив до участі в справі як правонаступника позивача ОСОБА_1 , що на думку апелянта свідчить про незаконність, необґрунтованість і нелогічність дій суду першої інстанції та є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Так відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
В даному випадку вищевказані процесуальні рішення суду першої інстанції жодним чином не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, а тому в силу вимог ст. 376 не є підставою для її скасування. 
При цьому, як зазначається вище норми статті 255 ЦПК України є імперативними і за наявності підстав, незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі.
Не приймає до уваги суд твердження апелянта про безпідставність допуску до участі в справі як представника відповідача адвоката Марцоня В.Б.
Повноваження ОСОБА_4 як представника відповідача підтверджуються Договором про надання правничої допомоги та відповідним ордером.
Посилання апелянта, що вказаний договір укладений представником ОСОБА_3 – громадянином ОСОБА_5 без достатніх повноважень є необґрунтованими.
Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. 
Як вбачається з нотаріально посвідченого доручення, ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_5 представляти його інтереси в судових органах, а отже з цією метою ОСОБА_5 , як належний представник в розумінні вимог цивільного процесуального законодавства щодо прав сторони в справі, міг укладати угоди про отримання правничої допомоги з адвокатом при розгляді даної справи. 
Крім того, суд міг закрити провадження в справі незалежно від того чи приймав участь у справі представник відповідача.
Ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 17 січня 2022 року.

Судді                                         А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Л.М. Грох