УХВАЛА

08 лютого 2022 року 
м. Київ
справа № 520/14893/21
адміністративне провадження № К/990/3426/22  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,
перевіривши касаційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним адміністративним позовом, в якому позивач просив:
- визнати бездіяльність Міністерства юстиції України щодо ненадання відповіді на запити на отримання публічної інформації №1,3-29 ОСОБА_1 від 02 лютого 2021 року незаконною;
- зобов`язати Міністерство юстиції України надати відповідь на запити ОСОБА_1 на отримання публічної інформації №1,3-29 від 02 лютого 2021 року.
Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 прийнято адміністративний позов до розгляду. Відкрито спрощене провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання внити певні дії.
21 вересня 2021 року до суду надійшла заява представника позивача, в якій він просив прийняти відмову ОСОБА_1 від позову, закрити провадження у справі, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 судові витрати.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року заяву ОСОБА_1 про відмову від адміністративного позову задоволено частково.
Відмову від адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - прийнято.
Закрито провадження у справі за адміністративним ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України судові витрати у вигляді правничої допомоги в розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень).
В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , Міністерства юстиції України - залишено без задоволення, ухвалу залишено без змін.
21 січня 2022 року Міністерством юстиції України подано до Верховного Суду касаційну скаргу.
Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього    Кодексу   позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Зокрема, за змістом пункту 2 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема справи у спорах щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.
Відповідно до пункту 20 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Предметом розгляду цієї справи є дії/бездіяльність відповідачів щодо розгляду скарги позивача, поданої, відповідно до Закону України «Про звернення громадян».
За такого правового врегулювання та обставин справи касаційний перегляд судових рішень у цій справі можливий виключно за наявності обґрунтування відповідного підпункту пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Скаржник у касаційній скарзі, посилаючись на  пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не виділив особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що ця справа має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору.
Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.
При цьому скаржником не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її виняткового значення.
З огляду на викладене, зміст указаних норм та аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у цьому випадку обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. З огляду на викладене, обґрунтування скаржником підстави скасування судових рішень, передбаченої пунктами 3, 4, 1 частини четвертої статті 328 КАС України не є достатнім для відкриття касаційного провадження у цій справі.
Таким чином, оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені у справі, яка процесуальним законом віднесена до категорії справ незначної складності, а з наведених у касаційній скарзі мотивів й доданих до неї матеріалів не вбачається наявності передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин, у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява № 21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 248, 328, 333 КАС України Суд, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Міністерства юстиції України на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у цій справі.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                                А.Г. Загороднюк

Судді:                                                                                                     Л.О. Єресько 

                                                                                                    В.М. Соколов