П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  686/27198/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Заворотна О.Л.   
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
01 лютого 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Ватаманюка Р.В. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Довганюк В.В., 
представника Відповідача - Гладкоскок С.В.,розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до управління патрульної поліції в Хмельницькій області, Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позову вказав, що постановою інспектора СРПП ХРУП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта Шелеста В.Ю. серія БАБ №611764 від 04.11.2021 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 850,00грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, а саме, «водій керував транспортним засобом екскаватором-навантажувачем марки JCB2CХ, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Ганжі, 2 в с. Лісові Гринівці, у якому номерний знак закріплений в місці, де він закритий іншими предметами (стрілою екскаватора), що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів чим порушив п.2.9 в) ПДР». Позивач не погоджується із вказаною постановою, оскільки адміністративного правопорушення не вчиняв, в оскаржуваній постанові відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували його вину у даному правопорушенні, працівники поліції не в повній мірі встановили необхідні для вирішення справи обставини, а тому просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 грудня 2021 року позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В судовому засіданні представником Відповідача доводи та вимоги апеляційної скарги підтримано. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом та підтверджується наявними в справі матеріалами, постановою інспектора СРПП ХРУП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта Шелеста В.О. серія БАБ №611764 від 04.11.2021 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 850,00грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП.
Зі змісту оскаржуваної постанови серія БАБ №611764 від 04.11.2021 вбачається, що ОСОБА_1 03.11.2021 о 07 год. 55 хв. керував транспортним засобом екскаватором-навантажувачем марки JCB2CХ, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Ганжі, 2 в с. Лісові Гринівці, у якому номерний знак закріплений в місці, де він закритий іншими предметами (стрілою екскаватора), що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів, чим порушив п.2.9 в) ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 6 ст.121 КУпАП.
Позивач не погоджуючись з даною постановою звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, у зв`язку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню, а справа - закриттю.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Стеттею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).
Згідно зі ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Пунктом 2.9 в Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила), встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Відповідно до положень ч.6 ст.121 КУпАП визначено, що керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з пунктом 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до ч.6 ст.121 КУпАП у даному випадку встановленню підлягають наступні обставини:
- чи вчинені особою відповідні дії, що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності;
- чи був номерний знак транспортного засобу, яким керував позивач закритим іншими предметами, що не дозволяло чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Після виявлення факту вчинення правопорушення інспектор зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення, чого в даному випадку не було дотримано.
Водночас, пункт 1 статті 247 КУпАП вказує на те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.ст.75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно положень ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Так, представником відповідача у справі до матеріалів справи долучено відеозапис. Відеозаписом зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу екскаватора-навантажувача марки JCB2CХ, д.н.з. НОМЕР_1 . Із вказаного відеозапису неможливо встановити, на якій відстані поліцейський перебував від транспортного засобу під керуванням позивача на момент фіксації правопорушення.
З відеозапису вбачається, що позивач заперечує, що номерний знак з відстані 20 метрів не можливо чітко визначити. 
До того ж, як вбачається з зазначеного відеозапису, від місця зупинки службового автомобіля працівників поліції було можливим достатньо чітко визначити, як з відповідної відстані, символи номерного знака екскаватора.
При цьому, в суді представником Відповідача не було зазначено в порушення якої норми Позивачем було розміщено номерний знак на задній частині правого крила екскаватора та де, в такому разі, необхідно було його розмістити.
З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що оскаржувана постанова не містить достатніх доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху України, тому суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП.
Згідно з положеннями статті 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на те, що доводи позивача спростовані не були, будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь останнього, а наявні у справі докази, зокрема, копія постанови та відеозапис не дають колегії суддів підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП.
З огляду на вищезазначене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що постанова справі про адміністративне правопорушення є протиправною та в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, у зв`язку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню, а справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 грудня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

          
Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сапальова Т.В.    Ватаманюк Р.В.