ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2022 р. 	Справа № 440/7033/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Курило Л.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2021, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 05.08.21  по справі № 440/7033/21
за позовом         ОСОБА_1  
до        Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області                     
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 25.05.2021 № 36 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. "б" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до загального страхового стажу для призначення пенсії за вислугу років всі періоди роботи ОСОБА_1 згідно з трудовою книжкою;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. "б" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 12.08.2019.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. "б" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" ОСОБА_1 , оскільки у позивача наявний необхідний страховий стаж, для призначення пенсії.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №36 від 25.05.2021.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області  зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу для призначення пенсії за вислугу років періоди його роботи з 01.01.2004 по 30.06.2004 та з 05.02.2009 по 27.04.2011 в ООО "КНГ-СЕРВІС" на посадах слюсаря по обслуговуванню бурових експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту і газ по четвертому розряду та слюсаря по обслуговуванню бурових по п`ятому розряду в бурінні відповідно.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років від 12.08.2019 з урахуванням висновків суду.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні нуль копійок).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 12.08.2019 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за вислугу років (а.с. 57-59).
Рішенням відділу з питань перерахунків пенсій № 13 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 13 від 07.11.2019 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугою років згідно п. "б" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, підтвердженого у встановленому законодавством порядку.  В обґрунтування підстави відмови у призначенні пенсії за вислугою років у вказаному рішенні зазначено, що відповідно до наданих документів страховий стаж позивача становить 25 років 06 місяців 13 днів замість необхідного для чоловіків - 27 років 06 місяців (а.с. 162-163).
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі №440/4424/20, що набрало законної сили 16.03.2021 (а.с. 25-29) позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань перерахунків пенсій №13 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 07.11.2019 №13.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугою років від 12.08.2019 з урахуванням висновків суду; в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Рішенням відділу перерахунків пенсій № 2 (смт. Нові Санжари) управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 36 від 25.05.2021 (а.с. 60-61) ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років згідно п. "б" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, підтвердженого у встановленому законодавством порядку. В обґрунтування підстави відмови у призначенні пенсії за вислугу років в оскаржуваному рішенні зазначено, що аналіз наданих позивачем документів показав, що позивач має страховий стаж 25 років 06 місяць 13 днів, в тому числі за вислугу років як працівник експедиції, безпосередньо зайнятий на польових геологорозвідувальних, пошукових і розвідувальних роботах – 04 роки 01 місяць 26 днів, що є недостатнім для призначення такої пенсії (при необхідному страховому стажі 27 років 6 місяців для чоловіків), а резолютивна частина рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі №440/4424/20 не містить зобов`язань щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.
Не погодившись з рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. "б" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості. 
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне. 
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно з ст. 2 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (надалі – Закон № 1788-XII), за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до ст. 51 Закону № 1788-XII, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Згідно з ст. 52 Закону № 1788-XII, право на пенсію за вислугу років мають: зокрема працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах.
Відповідно до п. "б" ст. 55 Закону № 1788-XII, право на пенсію за вислугу років мають працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим - третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.
При цьому період роботи безпосередньо в польових умовах протягом півроку або більше півроку зараховується за рік роботи, менше півроку - за фактичною тривалістю, а на сезонних роботах - відповідно до статті 61 цього Закону.
Згідно з абз. 4, 19 п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, зокрема, з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок.
Тобто, для призначення пенсії за вислугу років з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року на підставі п. "б" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах, повинні досягти 55 років, а також мати стаж роботи: для чоловіків - не менше 27 років 6 місяців, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.
Як свідчать матеріали справи, на момент звернення до відповідача з заявою від 12.08.2019 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг віку - 56 років.
В обґрунтування оскаржуваного рішення відповідачем зазначено про недостатність страхового стажу позивача, який становить 25 років 6 місяців 13 днів, в тому числі за вислугу років як працівник експедиції, безпосередньо зайнятий на польових геологорозвідувальних, пошукових і розвідувальних роботах – 04 роки 01 місяць 26 днів.
Колегія суддів зазначає, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі №440/4424/20, що набрало законної сили 16.03.2021, встановлені наступні обставини справи, які не підлягають доказуванню у цій справі відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, а також які підтверджені наявними у матеріалах справи доказами (а.с. 63-127).
Так, відповідно до письмових пояснень ГУ ПФУ в Полтавській області згідно трудової книжки та наданих підтверджуючих довідок загальний стаж роботи гр. ОСОБА_1 становить 25 років 6 місяців 13 днів, у тому числі: 01.09.1980 - 23.07.1981 - навчання; 27.07.1981 - 01.10.1981 - Полтавський будівельний комбінат; 13.11.1981 - 15.12.1983 - військова служба; 07.02.1984 - 19.06.1984 - Новосанжарський консервний завод; 26.06.1984 - 31.12.1991 (сп. №2) - ДП Полтаванафтогазгеологія; 01.01.1992 - 22.01.1996 - геолог ДП Полтаванафтогазгеологія;         23.01.1996 - 31.01.1996 - ДП Полтаванафтогазгеологія;   01.02.1996 - 17.02.1996 - геолог ДП Полтаванафтогазгеологія; 18.02.1996 - 28.02.1996 - ДП Полтаванафтогазгеологія; 01.03.1996 - 15.03.1996 - геолог ДП Полтаванафтогазгеологія; 16.03.1996 - 31.03.1996 - ДП Полтаванафтогазгеологія; 01.04.1996 - 02.04.1996 - геолог ДП Полтаванафтогазгеологія; 03.04.1996 - 28.05.1996 - ДП Полтаванафтогазгеологія; 01.06.1996 - 01.02.2001 - ЦРЛ №49; 28.09.2001 - 28.02.2002 - ОО Інтренафтогазсервіс; 01.03.2002 - 31.12.2003 - СС "КНГ - СЕРВІС" (Росія).
Згідно діючого законодавства наступні періоди враховані згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (на основі страхових внесків): 05.01.2008 - 30.04.2008, 04.07.2008 - 21.07.2008, 05.06.2009 - 28.08.2009, 01.09.2012 - 30.09.2012, 01.12.2014 - 30.04.2015, 01.05.2015 - 11.05.2015, 01.07.2016 - 15.08.2016, 16.08.2016 - 11.11.2016 (сп. №2) ТОВ "Бурова компанія Укрбудсервіс", 12.11.2016 - 22.11.2016, 16.09.2017 - 30.09.2017, 01.10.2017 - 14.02.2018, 15.02.2018 - 11.09.2018 (сп. №2) ТОВ "Спецмехсервіс", 12.09.2018 - 30.09.2018, 20.12.2018 - 14.07.2019.
Головним управлінням ПФУ в Полтавській області не враховано періоди роботи з 01.01.2004 - 30.06.2004 та 05.02.2009 - 27.04.2011 в ОО СС "КНГ - СЕРВІС" (Росія) - у зв`язку з відсутністю даних про сплату страхових внесків до відповідних фондів Держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких проводилась трудова діяльність та вказано, що з урахуванням цих періодів роботи стаж роботи становив би 28 років 0 місяців 11 днів.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV), страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно з ст. 1 Закону №1058-IV, під поняттям пенсія розуміється щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Відповідно до  ч. 2 ст. 4 Закону №1058-IV, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Згідно з ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ст. 19 Закону України від 29.06.2004 №1906-IV «Про міжнародні договори України», чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Згідно з ст. 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, яка підписана в тому числі Україною та Російською Федерацією, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 5 вказаної Угоди встановлено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.
Статтею 6 Угоди передбачено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.
Статтею 11 Угоди встановлено, необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.
Статтями 6, 7 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, яка підписана та набрала чинності 14.01.1993, передбачено, що працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.
Питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.
Тобто, при призначенні пенсії за законодавством України враховується набутий стаж, що підтверджується виданими в належному порядку документами.
Доводи відповідача стосовно непідтвердження позивачем сплати страхових внесків за період роботи на території Російської Федерації з 01.01.2004 по 30.06.2004 та з 05.02.2009 по 27.04.2011 є необґрунтованими з урахуванням правової позиції викладеної Верховним Судом у постановах від 17.07.2019 у справі № 144/669/17, від 20.03.2019 у справі № 688/947/17, відповідно до якої несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, адже працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.
Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ст. 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, пунктом 1 якого передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку №637).
З урахуванням вказаних вище норм, основним документом, що підтверджує стаж роботи,         є трудова книжка, відомості якої підлягають врахуванню при визначенні стажу роботи особи.
Дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи, приймаються лише у випадку відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.
Крім того, відповідно до п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
Зі змісту наявної а матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , встановлено, що з 01.03.2002 по 30.06.2004 позивач працював слюсарем по обслуговуванню бурових експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту і газ по четвертому розряду в ООО "КНГ-СЕРВІС" (а.с. 19 зворотній бік), а з 05.02.2009 по 27.04.2011 - слюсарем по обслуговуванню бурових по п`ятому розряду в бурінні в ООО "КНГ-СЕРВІС" (а.с. 20).
Отже, відомостями трудової книжки підтверджено періоди роботи ОСОБА_1 з 01.01.2004 по 30.06.2004 та з 05.02.2009 по 27.04.2011 у ООО "КНГ-СЕРВІС" на посадах слюсаря по обслуговуванню бурових експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту і газ по четвертому розряду та слюсаря по обслуговуванню бурових по п`ятому розряду в бурінні.
Вказані записи виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, завірені підписом та печаткою роботодавця.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку обіймав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Доказів визнання недостовірними записів в трудовій книжці (неправильними чи неточними) щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_1 загального страхового стажу - 28 років 00 місяців 11 днів, який є однією з умов         для призначення пенсії останньому на підставі п. "б" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (не менше 27 років 6 місяців у чоловіків), який підтверджено записами його трудової книжки, а відтак пенсійним органом не доведено неможливості врахування до страхового стажу спірних періодів, з урахуванням яких страховий стаж ОСОБА_1 становить 28 років 00 місяців 11 днів.
З урахуванням встановлених по справі обставин, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що рішення відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №36 від 25.05.2021 про відмову гр. ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років згідно п. "б" ч. 1 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", прийняте відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, тобто необґрунтовано, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Обираючи належний спосіб відновлення порушеного права позивача, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати позивачу до загального страхового стажу для призначення пенсії за вислугу років періоди роботи позивача з 01.01.2004 по 30.06.2004 та з 05.02.2009 по 27.04.2011 у ООО "КНГ-СЕРВІС" на посадах слюсаря по обслуговуванню бурових експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту і газ по четвертому розряду та слюсаря по обслуговуванню бурових по п`ятому розряду в бурінні відповідно та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років від 12.08.2019 з урахуванням висновків суду.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 по справі №440/7033/21 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Головуючий суддя 		С.С. Рєзнікова 	
Судді	   	А.О. Бегунц    Л.В. Курило