ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

23 грудня 2021 року                                                                                
м. Чернівці
справа № 2-82/12
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Одинака О. О. 
суддів: Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.
секретар Конецька Д.Г.

боржник  ОСОБА_1  

відділ примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України

апеляційна скарга Міністерства юстиції України на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 жовтня 2021 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Масюк Л.О.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина
Короткий зміст заяви
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою.
Просила:
- поновити строк на подання скарги на бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойко О.М.;
- визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойко О.М. щодо не зняття арешту з усього нерухомого майна, належного ОСОБА_1 ;
- зобов`язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойко О.М. або іншого уповноваженого державного виконавця зняти арешт з усього нерухомого майна належного ОСОБА_1 , накладений постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойко О.М. від 16 квітня 2014 року у виконавчому провадженні №33673954.
Посилалася на те, що в провадженні відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України знаходилось на примусовому виконанні рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31 січня 2012 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» 13 499 862 гривень 68 копійок основного боргу, 1799 гривень судових витрат та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
В межах зазначеного виконавчого провадження головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойко О.М. винесено постанову від 16 квітня 2014 року, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого належного боржнику майна.
ОСОБА_3 , який став новим кредитором відповідно до договорів про відступлення прав вимоги, було проведено звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлові будівлі, які розташовані по АДРЕСА_1 та зареєстроване право власності на таке нерухоме майно. Отже, рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31 січня 2012 року було виконано в повному обсязі.
26 грудня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. 2 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до державної виконавчої служби із заявою про зняття арешту з усього належного їй рухомого та нерухомого майна, який був накладений головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойком О.М. на підставі постанови від 16 квітня 2014 року, однак їй відповіді надано не було та відповідний арешт не знято.
Вважала, що оскільки боргові зобов`язання, які були підставою для видачі виконавчого листа, припинено, виконавче провадження закінчено, підстав для накладення арешту на належне їй майно на даний час не існує. Наявність цього обтяження позбавляє її можливості розпорядитись належним їй майном.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 жовтня 2021 року скаргу задоволено.
Поновлено строк на подання скарги на бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойко О.М.
Зобов`язано уповноваженого державного виконавця зняти арешт з усього нерухомого майна належного ОСОБА_1 , накладений постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойко О.М. від 16 квітня 2014 року у виконавчому провадженні №33673954.
Суд вважав причину пропуску строку на подання до суду скарги поважною.
Враховуючи те, що 26 грудня 2017 року державним виконавцем Бойко О.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, а арешт з майна боржника ОСОБА_1 не знято, є підстави для задоволення скарги.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Міністерство юстиції України подало апеляційну скаргу.
Просить ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що за виконавчим провадженням не стягнуто виконавчий збір та витрати виконавчого провадження.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу – без змін.
Посилається на те, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про задоволення скарги.
Рішення Кіцманського районного суду від 31 січня 2012 року виконано в повному обсязі і строк для повторного подання виконавчого листа до виконання закінчився. 
Витрати у виконавчому провадженні стягуються у встановленому законом порядку з ОСОБА_2 .
У визначений законом строк державним виконавцем не виносилось постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження з ОСОБА_1 .
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій 
Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойко О.М. винесено постанову від 16 квітня 2014 року у виконавчому провадженні №33673954, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого належного боржнику майна (а.с.6).
З інформаційної довідки №272124691 від 27 серпня 2021 року вбачається, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься інформація про арешт нерухомого майна ОСОБА_1 , який накладений згідно постанови державного виконавця від 16 квітня 2014 року (а.с.10).
З листа відділу примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України №6161/20352-33-21/20 від 7 червня 2021 року вбачається, що державним виконавцем 26 грудня 2017 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №33673954 на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження», за письмовою заявою стягувача (а.с.12).
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Положеннями частин першої, другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.
Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь, чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 ЦПК України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересована особа залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.
Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Керуючись положеннями пункту 4 частини третьої статті 376 ЦПК України судом апеляційної інстанції встановлено підставу для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки така ухвала стосується прав та інтересів стягувача (ПАТ «ВТБ Банк», або його правонаступників) та боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні, які не були залучені до участі у справі, чим порушено їхні права, оскільки предметом вимог скарги є питання, вирішення яких безпосередньо впливає на права, обов`язки та інтереси останніх.
Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки встановлене апеляційним судом порушення норм процесуального права судом першої інстанції під час розгляду скарги є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухваленням нового відповідно до положень статті 376 ЦПК України.
Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися із відповідною скаргою до суду в порядку розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», із врахуванням суб`єктного складу учасників, визначеного статтею 450 ЦПК України.
Такий висновок узгоджується з правовим висновком, який Верховний Суд виклав у постанові від 6 жовтня 2021 року у справі №488/89/18.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Враховуючи наведене вище, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому її слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги.
Щодо судових витрат
Згідно частини 1 статті 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
З мотивувальної частини постанови вбачається, що суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про відмову в задоволенні скарги.
З платіжного доручення №9639 від 3 грудня 2021 року вбачається, що Міністерство юстиції України за подання до суду апеляційної скарги сплатило судовий збір в сумі 2270 гривень.
Отже, з ОСОБА_1 слід стягнути на користь Міністерства юстиції України 2270 гривень в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382  ЦПК України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити частково.
Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 жовтня 2021 року скасувати.
Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Міністерства юстиції України 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 24 грудня 2021 року.

Головуючий                                                         О.О. Одинак 

Судді:                                                                  М.І. Кулянда

                                               Н.Ю. Половінкіна