Справа № 450/2222/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І. 
Провадження № 22-ц/811/2425/21                 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М. 
Категорія: 53

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 квітня 2022 року м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 квітня 2021 року у справі за позовом фізичної особи – підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу, 

                    в с т а н о в и в: 
У липні 2020 року фізична особа – підприємець (далі – ФОП)  ОСОБА_2  звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути в порядку регресу з  ОСОБА_1 , як з винної в дорожньо-транспортній пригоді (далі – ДТП) особи, що сталась 12.03.2017 року, близько 20 год. 00 хв., у м. Львові по вул. Городоцькій, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки «Nissan Almera», з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , страхове відшкодування в розмірі 4799 грн. 10 коп., виплачене 21.09.2017 року страховиком забезпеченого транспортного засобу – приватним акціонерним товариством (далі – ПрАТ) «Українська пожежно-страхова компанія», право вимоги від якої перейшло до позивача на підставі договору №13/03/20 про відступлення права вимоги від 16.03.2020 року.
Позивач зазначає, що виплачене страховиком забезпеченого транспортного засобу страхове відшкодування підлягає стягненню з відповідачки, як з винної в ДТП особи, у порядку регресу на підставі статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки відповідачка у встановлений Законом триденний строк не повідомила страховика про вказану ДТП та самовільно залишила місце пригоди. 
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 квітня 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 завданні збитки в порядку регресу у розмірі 4799 грн. 10 коп. та 840 грн. 80 коп. сплаченого судового збору.
Рішення суду оскаржила відповідачка ОСОБА_1 , просить його скасувати і прийняти нове рішення.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки справу розглянуто у її відсутності без урахування поважності причин її неявки в судове засідання – перебування у період з 28 лютого по 12 квітня 2021 року на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «8-А міська клінічна лікарня м. Львова».
Наголошує, що вказане процесуальне порушення є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення. 
25.11.2021 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта.
Зазначає, що відповідачка відмовлялась отримувати адресовану їй поштову кореспонденцію, у період з моменту відкриття провадження в даній справі і до прийняття судом рішення в жодне з чотирьох судових засідань не з`явилась і своїм процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористалась, позаяк, суд здійснював усі можливі та передбачені процесуальним законом заходи щодо належного повідомлення відповідачки про розгляд справи.
Наголошує, що відповідачка була обізнаною про існування судового процесу по даній справі, однак, своїми процесуальними правами, як сторони у справі, не скористалась.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 05.04.2022 року, є дата складення повного судового рішення – 15.04.2022 року. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 12.03.2017 року, близько 20 год. 00 хв., у м. Львові по вул. Городоцькій, 23 сталась ДТП, внаслідок якої, з вини ОСОБА_1 , яка керувала транспортним засобом марки «Peugeot 3008», з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , було пошкоджено транспортний засіб марки «Nissan Almera», з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 (а.с.18-19).
Вина відповідачки ОСОБА_1 у вказаній ДТП про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, встановлена постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 травня 2017 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 13 липня 2017 року (а.с.15-16).
На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як власника транспортного засобу марки «Peugeot 3008», з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджено полісом №АІ/9858762 від 06.05.2016 року (а.с.12-13). 
За заявою потерпілого ОСОБА_3 від 16.08.2017 року та відповідно до страхового акта №ОЦ/075/000/17/1280 від 14.09.2017 року, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», як страховик забезпеченого транспортного засобу, виплатила 21.09.2017 року страхове відшкодування в розмірі 4799 грн. 10 коп. (а.с.17-18, 25). 
Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент ДТП (далі – Закон), передбачено, що у разі  настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі  статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, – це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
У відповідності до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
У відповідності зі статтею 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.
Згідно з п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він не повідомив страховика у визначені Законом строки про ДТП та якщо після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди.
Таким чином, оскільки відповідачка ОСОБА_1 невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання вказаної ДТП, не повідомила страховика про ДТП, а також самовільно залишила місце пригоди, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з неї, як із винної в ДТП особи, на користь страховика забезпеченого транспортного засобу у порядку регресу виплаченого страхового відшкодування потерпілій в ДТП особі.
Також встановлено, що 16.03.2020 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (первісним кредитором) та ФОП ОСОБА_2 (новим кредитором) укладено договір №13/03/2020 про відступлення права вимоги (а.с.5-11), відповідно до якого, первісний кредитор відступив (передав), а новий кредитор отримав право вимоги на відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1, серед яких є відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом №АІ/9858762 від 06.05.2016 року, а отже, суд першої інстанції дійшов законного та обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.
Доводи відповідачки про допущення судом першої інстанції порушень норм процесуального права, є безпідставними і спростовуються матеріалами справи, з яких встановлено, що адресовані відповідачці поштові відправлення, в тому числі й із судовими повістками-повідомленнями, надсилались у встановленому законом порядку на адресу зареєстрованого місця її проживання, яка упродовж усього розгляду справи залишалася незмінною, а тому, відповідно до статті 131 ЦПК України, у разі повернення таких повідомлень без вручення адресату за відсутності його заяви про зміну місця проживання (перебування), вони вважаються доставленими, навіть якщо особа там більше не проживає (не перебуває).
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку дослідженим у судовому засіданні доказам, застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, не допустив порушень норм процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду – залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складений 15 квітня 2022 року. 

Головуючий                                          С.М. Бойко 

Судді:                                                  С.М. Копняк 
       
                                                 А.В. Ніткевич