Ухвала
Іменем України
 
31 січня 2022 року 
м. Київ
 
справа № 937/1683/21
провадження № 61-21517ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 липня 2021 року у складі судді Іваненко О. В. та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Подліянової Г. С., Гончар М. С., Онищенка Е. А., у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання права власності на земельну ділянку, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст заявлених вимог та ухвалених судових рішень
 
У провадженні Мелітопольського міськрайонного суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку.
 
25 лютого 2021 року до Мелітопольського міськрайонного суду надійшла зустрічна позовна ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення суду 
від 20 листопада 2012 року, визнання недійсним права власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, визнання дійсним договору дарування земельної ділянки.
 
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 
від 30 березня зустрічну позовну заяву залишено без руху, надано ОСОБА_1 строк для усунення недоліків.
 
16 квітня 2021 року до Мелітопольського районного суду надійшла уточнена зустрічна позовна заява за підписом ОСОБА_1 , у якій вона просила 
визнати незаконним рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року, визнати недійсним право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку від 10 листопада 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Бєдновою Н. В., визнати дійсним договір дарування земельної ділянки 
від 25 жовтня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Зубовою А. О.
 
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 
від 16 квітня 2021 року зустрічну позовну заяву визнано неподаною та повернуту заявнику.
 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 22 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 квітня 2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 
від 09 липня 2021 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 24 липня 2021 року, відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 .
 
Відмовляючи у прийнятті зустрічної позовної заяви суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд виходив з того, що спільний розгляд позовної заяви ОСОБА_2 та зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 є неможливим у зв`язку із ухваленням рішення суду за первинним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - 
ОСОБА_3 , про визнання права власності на земельну ділянку (справа № 225/6570/17). Роз`яснено заявнику, що вона має право звернутися до суду з позовом у загальному порядку.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
У грудні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 липня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду 
від 24 листопада 2021 року, у якій заявник просила скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права. 
 
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування
 
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
 
Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.
 
Серед основних засад судочинства Конституцією України встановлено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).
 
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
 
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 1 ЦПК України).
 
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду перебувала цивільна справа № 225/6570/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку.
 
У лютому 2021 року до Мелітопольського міськрайонного суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення суду 
від 20 листопада 2012 року, визнання недійсним права власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, визнання дійсним договору дарування земельної ділянки.
 
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду зустрічну позовну заяву передано судді Іваненко О. В. для розгляду питання про об`єднання (спільний розгляд).
 
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 
від 16 квітня 2021 року зустрічну позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.
 
Рішенням Мелітопольського районного суду Запорізької області від 16 квітня 2021 року (у справі № 225/6570/17) відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 . 
 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 22 червня 2021 року ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 квітня 
2021 року скасовано, справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
 
Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову (частина друга статті 193 ЦПК України).
 
Прийняття зустрічного позову можливе тільки за наявності взаємного зв`язку між зустрічним і первісним позовом, а їх сумісний розгляд сприятиме правильному і швидкому вирішенню справи. Подання зустрічного позову та його розгляд є можливим лише до ухвалення судом рішення за первинним позовом.
 
Установивши, що спільний розгляд зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 та позовної заяви ОСОБА_2 є неможливим, оскільки вимоги за первісним позовом ОСОБА_2 судом першої інстанції уже вирішено з ухваленням у справі відповідного судового рішення, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що належним способом реалізації права ОСОБА_1 на судовий захист є звернення її до суду з позовом у загальному порядку.
 
Посилання у касаційній скарзі на те, що суд першої інстанції помилково розглянув справу за її відсутності є необґрунтованими, оскільки зазначене не вплинуло на правильність вирішення судом питання про прийняття зустрічного позову. Крім того, заявник була належним чином повідомлена про розгляд її апеляційної скарги апеляційним судом, однак у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомляла, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала.
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (рішення ЄСПЛ 
від 18 жовтня 2005 року у справі «MPP GOLUB v. UKRAINE», № 6778/05).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Узагальнюючи наведене, ухвала Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 липня 2021 року та постанова Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року ухвалені з дотриманням норм процесуального права. 
 
Касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на порушення апеляційним судом норм процесуального права. Правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги. 
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд 
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 липня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду 
від 24 листопада 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання права власності на земельну ділянку, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:	Г. І. Усик     А. С. Олійник     В. В. Яремко