КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
24 січня 2022 року                                                                                                  м. Київ
 
Унікальний номер справи № 761/16702/21  
Апеляційне провадження 22-ц/824/695/2022
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача: Махлай Л.Д., 
суддів: Немировської О.В., Ящук Т.І.
при секретарі: Гойденко Д.В.
 
сторони          
позивач                      ОСОБА_1 
 
відповідач                 Ритуальна служба спеціалізованого комунального підприємства
«Спеціалізований комбінат підприємств 
комунально - побутового обслуговування»
(Київської міської державної адміністрації)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально - побутового обслуговування» (Київської міської державної адміністрації), поданою через представника Чехоєву Наталію Михайлівну, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2021 року, ухвалене під головуванням судді  Волошина В.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально - побутового обслуговування» (Київської міської державної адміністрації), третя особа: ОСОБА_2 про визнання користувачем місця поховання; зобов`язання видати свідоцтво про поховання,
 
в с т а н о в и в :
 
у травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально - побутового обслуговування» (Київської міської державної адміністрації) у якому просив визнати його користувачем місця поховання матері ОСОБА_3 , яка похована на Пуща-Водицькому кладовищі ділянка № 1 , ряд № 25 місце № 10 ; зобов`язати відповідача видати йому, як користувачу місця родинного поховання свідоцтво про поховання ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та була похована 19.08.2005 на Пуща-Водицькому кладовищі ділянка № 1, ряд № 25 , місце № 10 (адреса:        м. Київ, Пуща-Водиця, вул. Селянська, 2 ).
В обґрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , яку поховано на території Пуща-Водицького кладовища, що знаходиться у м. Києві, по вул. Селянській, 2 . Організацією та оформленням похованням матері займався особисто він та його знайома ОСОБА_2 . На місці поховання матері був встановлений пам`ятник, та облаштовано місце під родинне поховання. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його рідна сестра ОСОБА_1 , яка за життя визначила місце свого поховання на території Пуща-Водицького кладовища біля могили матері. Він звернувся до відповідача з заявою про намір укласти договір - замовлення на організацію та проведення поховання. Проте під час збирання документів виявлено відсутність запису про поховання ОСОБА_3 у Книзі реєстрації поховань та перепоховань померлих Пуща-Водицького кладовища, а також розбіжності між фактичним місцем поховання його матері та інформацією, зазначеною у свідоцтві про поховання, відповідно до якого користувачем місця поховання є третя особа.
16.03.2021 листом № 345 відповідачем відмовлено у організації поховання, у зв`язку з вказаними розбіжностями, а внесення виправлень в Книгу реєстрації поховань та перепоховань померлих громадян не допускається. Також він звертався з вимогою внести виправлення або видати нове свідоцтво про поховання, проте йому було повторно відмовлено з тих самих підстав. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09.07.2021 позов задоволено. Визнано ОСОБА_1 користувачем місця поховання матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та була похована 19.08.2005 на Пуща-Водицькому кладовищі ділянка          № 1, ряд № 25 , місце № 10 за адресою: м. Київ, Пуща-Водиця, вул. Селянська, 2 . Зобов`язано Ритуальну службу спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» (Київської міської державної адміністрації) видати ОСОБА_1 , як користувачу місця родинного поховання свідоцтво про поховання ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та була похована 19.08.2005 на Пуща-Водицькому кладовищі ділянка № 1, ряд № 25 , місце № 10 за адресою: м. Київ, Пуща-Водиця, вул. Селянська, 2 . Вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, Ритуальна служба спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» (Київської міської державної адміністрації) через представника подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що згідно ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», користувач місця поховання - це особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене ст. 25 цього Закону. Відповідно до свідоцтва про поховання ОСОБА_3 , користувачем місця поховання, а саме ділянка 1 , ряд 5 місце 1 на Пуща-Водицькому кладовищі є                ОСОБА_2 . У книзі реєстрації поховань померлих відсутній запис про поховання ОСОБА_3 , а також відсутній запис щодо встановлення намогильної споруди на місці поховання відповідно до вимог ст. 25 Закону. Суд не врахував, що відповідно до пред`явлених документів від позивача, який неодноразово звертався, ОСОБА_2 здійснила 19.05.2005 поховання померлої ОСОБА_3 на ділянці 1, ряд 5 місце 1 Пуща-Водицькому кладовищі та відповідно до копії рахунку замовлення № 030191 ОСОБА_2   замовила копання могили саме на цій ділянці, у зв`язку із чим отримала свідоцтво про поховання. Позивачем умисно не долучено до позовної заяви рахунок - фактуру. Суд не врахував, що рішенням Виконкому КМР НД № 192 від 22.02.1988 Пуща-Водицьке кладовище закрито для масових поховань та дозволено здійснити поховання у існуючу могилу. У позивача відсутні документи стосовно виділення нового місця поховання управлінням підприємств комунального обслуговування  для поховання померлої ОСОБА_3 , яке здійснено у 2005 році. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін посилаючись на законність та обґрунтованість рішення. Зазначає, що при отриманні свідоцтва про поховання       ОСОБА_3 було помилково вказано невірне місце поховання, а також іншу особу як користувача місця поховання, яка лише фізично отримала даний документ. ОСОБА_2 не здійснювала поховання ОСОБА_3 , а лише отримала свідоцтво за дорученням та в інтересах позивача. Наявність допущених помилок посадовими особами КМ СКП «Комунально - побутового обслуговування» у свідоцтві про поховання та не внесення запису про поховання в Книзі реєстрації поховань та перепоховань, створили умови, які не дають виконати волевиявлення померлої сестри. Книга реєстрації поховань та перепоховань померлих громадян до 2005 року була відсутня, проте з 2005 року її почали вести, незважаючи на те, що кладовище закрите з 1988 року. Вважає, що посилання відповідача в апеляційній скарзі на акт обстеження місць поховань на ділянці 1 ряд 5 місце 1, відповідно до якого встановлено поховання труни з тілом ОСОБА_5 та урни з прахом померлої ОСОБА_6 не відповідає дійсності. Відповідно до акта № 5 обстеження місця поховань від 07.06.2021, встановлено подвійне поховання з двома пам`ятниками. ОСОБА_2 зазначала, що ніяких підпоховань у місці поховання, користувачем яких вона є не здійснювалося, а поховання її рідних здійснювалося трунами. Поховання ОСОБА_3 проведено у                     2005 році значно далі від 5 ряду. Вона не здійснювала поховання ОСОБА_3 , а лише отримала свідоцтво про поховання за дорученням та в інтересах позивача. Факт наявності поховання ОСОБА_3 також засвідчується листом Оболонського УП НП України ГУНП у м. Києві з довідкою ВП Оболонського УП ГУ НП від 19.04.2021.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Вислухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_8 та ОСОБА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла рідна сестра позивача - ОСОБА_8 .
Згідно з актом № 5 обстеження місця поховання від 07.06.2021, складеного уповноваженими особами відповідача, на ділянці АДРЕСА_2 похована ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Місце поховання - подвійне, має облаштування - два пам`ятники, металеву огорожу.
Відповідно до акта № 6 обстеження місця поховання від 07.06.2021, складеного уповноваженими особами відповідача, на ділянці № 1 Пуща-Водицького кладовища наявна намогильна споруда у виді пам`ятника « ОСОБА_3 » (2005), залізобетонне огородження (цоколь). Записи в Книзі обліку намогильних споруд та в Книзі поховань померлих - відсутні.
У січні 2021 року позивач звернувся до відповідача з проханням укласти договір-замовлення з метою здійснення підпоховання урни з прахом померлої сестри до могили матері, проте отримав усну відмову у зв`язку з виявленими недоліками у документах.
10.03.2021 позивач повторно звернувся до відповідача із письмовою заявою щодо наміру укласти договір-замовлення на організацію та проведення підпоховання урни з прахом померлої сестри.
16.03.2021 отримав від відповідача лист № 345 про відмову, з посиланням на те, що  відповідно до свідоцтва про поховання, реєстраційний № 030191 , що видано 18.08.2005, ОСОБА_3 похована на ділянці № 1 , ряд № 5 , місце № 1 на території Пуща-Водицького кладовища, користувачем місця якого є ОСОБА_2 та у Книзі реєстрації поховань померлих відсутній запис про поховання ОСОБА_3 , як і запис про встановлення намогильної споруди.
08.04.2021 направив відповідачу заяви про проведення обстеження місця поховання ОСОБА_3 , про внесення запису до Книги реєстрації поховань та перепоховань померлих громадян Пуща-Водицького кладовища, а також про видачу свідоцтва про поховання матері як користувачу місця поховання.
14.04.2021 листом № 521 відповідач повідомив, що виправлення в Книзі реєстрації та внесення будь-яких змін не допускаються, а також про відсутність законних підстав для проведення огляду поховань.
07.04.2021 позивач звернувся до Національної поліції України в м. Києві, Оболонського Управління поліції з приводу порушених його особистих прав та прав його покійної сестри.
Відповідно до листа від 21.04.2021 № 17824/125/51-2021 Оболонського Управління поліції НП України ГУНП у місті Києві та довідки ВП Оболонського УП ГУ НП у місті Києві про результати перевірки по заяві ЄО № 17824 від 07.04.2021 працівниками поліції під час відвідування Пуща-Водицького кладовища у присутності охоронців даного кладовища, встановлено наявність могильної споруди (пам`ятника), на якому міститься наступне: лицьова сторона - викарбувано фото жінки та напис « ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 -ІНФОРМАЦІЯ_4, пам`ятаємо, любимо, сумуємо. Діти». На тильній стороні наявний малюнок двох квіток та напис « ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 -ІНФОРМАЦІЯ_4». Периметр поховання облаштовано плиткою чорного кольору та помітно, що місце поховання доглянуте.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано достатні докази на підтвердження того факту, що він є належним користувачем місця поховання своєї матері.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» місце поховання - кладовище, крематорій, колумбарій або інша будівля чи споруда, призначена для організації поховання померлих; могила - місце на кладовищі, у крематорії, колумбарії або в іншій будівлі чи споруді, призначеній для організації поховання померлих, де похована труна з тілом померлого чи урна з прахом; користувач місця поховання (місця родинного поховання) - особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене статтею 25 цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 цього Закону поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого.
Відповідно до ч. 1-5 ст. 25 цього ж Закону за бажанням одного з родичів, визначених у ч. 5 ст. 6 цього Закону для поховання двох чи більше померлих безоплатно виділяється місце для родинного поховання. 
Після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству.
На могилах (місцях родинного поховання) можуть встановлюватися намогильні споруди, склепи за індивідуальним замовленням у межах, встановлених для могили (родинного поховання). Встановлені намогильні споруди, склепи реєструються спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) у книзі обліку намогильних споруд, форму якої затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово - комунального господарства. Забороняється здійснювати поховання інших померлих (підпоховання), встановлення намогильної споруди, склепу без згоди користувача місця поховання (користувача місця родинного поховання).
Забороняється здійснювати поховання інших померлих (підпоховання), встановлення намогильної споруди, склепу без згоди користувача місця поховання (користувача місця родинного поховання).
Пунктом  2.11. Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 № 193, кожне поховання та перепоховання реєструється в спеціальній Книзі реєстрації поховань та перепоховань померлих громадян.
Запис до Книги реєстрації здійснюється в алфавітному порядку, за роками, у цілому по кладовищу чи, де це необхідно, окремо за кожним сектором. Усі графи Книги реєстрації обов`язково заповнюються чорним або фіолетовим чорнилом.
Виправлення написаного в Книзі реєстрації не допускається.
Книга реєстрації має бути прошнурованою, пронумерованою та скріпленою печаткою. Книга реєстрації зберігається на кладовищі постійно, а в разі ліквідації кладовища - передається на зберігання до архіву органу місцевого самоврядування.
Після здійснення поховання виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання видається відповідне свідоцтво про поховання, яке дає право на встановлення намогильної споруди в межах могили, вирішення питання про проведення підпоховання, облаштування місця поховання, здійснення інших дій, які не суперечать чинному законодавству.
За матеріалами справи встановлено, що мати позивача ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 похована на території Пуща-Водицького кладовища (м. Київ,                      вул. Селянська, 14), ділянка № 1 , ряд № 25 , місце № 10 .
Дані обставини підтверджуються довідкою ВП Оболонського УП ГУ НП у місті Києві  № 17824 від 07.04.2021, яка складена за результатами  перевірки працівниками поліції з виходом на місце поховання у присутності охоронців Пуща-Водицького кладовища.
У цій довідці також зазначено, що на місці поховання встановлено могильну споруду (пам`ятник), на якому міститься наступне: лицьова сторона - викарбувано фото жінки та напис « ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 -ІНФОРМАЦІЯ_4, пам`ятаємо, любимо, сумуємо. Діти», а периметр поховання облаштовано плиткою чорного.
Відповідач не заперечує ту обставину, що ОСОБА_3 похована на території Пуща-Водицького кладовища, проте стверджує, що місцем поховання є ділянка                 № 1 , ряд № 5 , місце № 1 , посилаючись на те, що свідоцтво про поховання від 18.08.2005 було видано на ім`я ОСОБА_2 та у цьому свідоцтві зазначено, що ОСОБА_2 здійснила поховання померлої ОСОБА_3 на ділянці № 1 , ряд № 5 , місце № 1 .
Разом з тим, такі твердження відповідача спростовуються як вищезазначеною довідкою ВП Оболонського УП ГУ НП у місті Києві  № 17824 від 07.04.2021, так і фотододатками місця родинного поховання ОСОБА_2 та могили ОСОБА_3 , з яких вбачається, що ці поховання знаходяться у різних місцях кладовища.
Третя особа ОСОБА_2 у письмових поясненнях також зазначила, що вона є користувачем двох поховань на території Пуща - Водицького кладовища, які знаходяться на ділянці № 1 , ряд № 5 , місце № 1 , а могила ОСОБА_3 знаходиться далі біля бетонної огорожі. Після смерті матері позивача вона на його прохання та за його кошти займалася організацією поховання та отримувала відповідні документи, які надалі передала позивачу.
Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням провести обстеження ділянки № 1, ряд № 5 , місце № 1 та ділянки № 1 , ряд № 25 , місце № 10 , проте відповідач відмовив у проведенні обстеження цих ділянок.
У відповіді від 24.03.2021 відповідач взагалі вказує на те, що у Книзі реєстрації поховань померлих на Пуща - Водицькому кладовищі відсутній запис про поховання ОСОБА_3 . Разом з тим, відповідач не заперечує, що ОСОБА_3 похована саме на Пуща - Водицькому кладовищі. Обов`язок щодо внесення запису у Книгу реєстрації поховань померлих лежить на відповідачеві та ні позивач, ні                       ОСОБА_2 , яка займалася організацією поховання матері позивача не могли вносити такі записи. Невиконання відповідачем обов`язку щодо внесення запису у Книгу реєстрації поховань померлих не може позбавляти особу, яка здійснила поховання права користування місцем поховання.
Відповідачем також не надано доказів про те, що виконавцем волевиявлення померлої ОСОБА_3 була ОСОБА_2 .
Відповідно ж до положень ч. 1 ст. 11 «Про поховання та похоронну справу» якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого.
Відповідно до актів обстеження місць поховання від 07.06.2021, доданих відповідачем до відзиву на позовну заяву, місця поховання ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на ділянці                 № 1 різні. Перше місце поховання облаштоване металевою огорожею 2,30 х 2,20, друге - залізобетонне огородження (цоколь) 3,75 х 2,40. У даних актах ряд та місце цих поховань не зазначено.
За вказаних обставин суд першої інстанції правильно виходив з того, що помилки, допущені у документах, які підтверджують поховання ОСОБА_3 на Пуща - Водицькому кладовищі як щодо місця поховання (ділянки та ряду), так і щодо користувача цього місця поховання не можуть слугувати підставою для відмови у визнанні позивача користувачем місця поховання його матері ОСОБА_8 .
Доводи апеляційної скарги про те, що замовником копання могили для поховання ОСОБА_3 була ОСОБА_2 та нове місце поховання для поховання ОСОБА_3 не виділялося не спростовують висновків суду.
Відповідно до рішення Київської міської ради народних депутатів Виконавчий комітет від 22.02.1988 з 01.04.1988 Пуща - Водицьке кладовище закрите для масових поховань.
Разом з тим, саме по собі посилання на це рішення в апеляційній скарзі не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки за наданими матеріалами встановлено, що ОСОБА_3 18.08.2005 похована на території Пуща - Водицького кладовища, ділянка № 1 , ряд № 25 , місце № 10 , і дані обставини відповідачем не спростовуються.
З того часу будь - яких вимог про звільнення місця поховання, здійснення перепоховання ОСОБА_3 на ділянку № 1 , ряд № 5 , місце № 1 відповідач не заявляв. 
З фотододатків та актів огляду місця поховання вбачається, що місце поховання не є прихованим, на місці поховання встановлено пам`ятник, з напису на якому вбачається хто саме похований. Відповідач також не звертався з питанням знесення цієї намогильної споруди ні до позивача, ні до суду, ні до будь - яких інших осіб.
Та обставина, що відповідач не вніс у Книгу реєстрації поховань померлих на Пуща - Водицькому кладовищі запис про поховання ОСОБА_3 та не зареєстрував намогильну споруду на місці поховання не може слугувати підставою для позбавлення права позивача бути користувачем місця поховання своєї матері.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла сестра позивача ОСОБА_8 .
Відповідач фактично протягом шести років не заперечував право позивача щодо користування місцем поховання на території Пуща - Водицького кладовища, ділянка № 1 , ряд № 25 , місце № 10 , проте після смерті сестри ОСОБА_8 обмежив його право на проведення підпоховання праху померлої сестри, не визнаючи при цьому позивача користувачем місця поховання матері. 
Доказів про те, що користувачем місця поховання ОСОБА_3 (ділянка № 1 , ряд № 25 , місце № 10) є будь - яка інша особа, крім позивача, матеріали справи не містять.
ОСОБА_2 не може відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону «Про поховання та похоронну справу» надати згоду на підховання сестри позивача на ділянку № 1 , ряд № 25 , місце № 10 , оскільки не є користувачем цієї ділянки.
За вказаних обставин дії відповідача не можна визнати послідовними та такими, що вчинені відповідно до вимог чинного законодавства. 
За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально - побутового обслуговування» (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.
 
Повний текст постанови виготовлений 25.01.2022.

Головуючий                                                                                     Л. Д. Махлай

 Судді                                                                                                О.В. Немировська

Т. І. Ящук