Справа № 165/1903/20 	Головуючий у 1 інстанції: Ушаков М. М. 	
Провадження № 22-ц/802/305/22  Категорія: 39 	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
17 березня 2022 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І., 
суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача  ОСОБА_1 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 13 листопада 2020 року,     
        
В С Т А Н О В И В:
       Позивач АТ КБ «ПриватБанк» в липні 2020 року звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що між банком та відповідачем ОСОБА_1 29.12.2010 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого останній було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 25000,00 грн. Відповідач під особистий підпис була ознайомлена та згідна з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, що в сукупності становлять договір про надання банківських послуг. Банк взяті на себе зобов`язання по кредитному договору виконав у повному обсязі. В зв`язку з недобросовісним виконанням ОСОБА_1 своїх обов`язків, а саме невчасним погашенням заборгованості по кредитному ліміту, відсотках, за відповідачем станом на 31.05.2020 рахується заборгованість в сумі 37157,26 грн з них: заборгованість за тілом кредиту - 24225,92 грн, в тому числі: 24225,92 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 10685,76 грн - заборгованість за простроченими відсотками; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 1745.58 грн - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.12.2010 року в загальному розмірі 37157,26 грн станом на 31.05.2020, судові витрати в розмірі 2102,00 грн.
       Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 13 листопада 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 37157 грн 26 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 29.12.2010 станом 31.05.2020. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 2102 грн сплаченого судового збору.
       Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 23 вересня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 13 листопада 2020 року у цій цивільній справі.
Відповідач подала апеляційну скаргу на зазначене рішення. Вважає, що рішення ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує, що в порушення вимог ст. ст. 8, 128, 130 ЦПК України жодних листів, копії позовної заяви з доданими матеріалами, повісток від суду не отримувала. А тому заочне рішення у цій справі було ухвалено без належного її повідомлення про місце, дату та час судового розгляду і це позбавило її права надати заперечення проти позову. Заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах договору, наданому самим же позивачем розрахунку і не підлягають до задоволення. Розмір заборгованості не підтверджений первинними документами. Позивачем не вжито заходів досудового врегулювання. Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця) з якого вона нараховується у межах строку давності за основною вимогою. Заборгованість у розмірі 37157,26 грн нараховано позивачем за період з 2010 року по 2021 рік, що є порушенням п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України. Просить скасувати заочне рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 13 листопада 2020 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог позивача відмовити повністю.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 02 вересня 2020 року вирішено розглядати цю справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі у матеріалами. Про факт обізнаності відповідача про розгляд цієї справи свідчить направлення нею до суду першої інстанції відзиву на позовну заяву. Стаття 83 ЦПК України зобов`язує відповідача подати докази на заперечення позовних вимог разом з відзивом на позов. До позовної заяви позивачем долучено виписку про рух грошових коштів, яка відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинним документом бухгалтерського обліку та належним та допустимим доказом по справі. Банк у цій справі не просив стягнути пеню, позов містить вимоги тільки про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту, відсотках за його використання та штрафу на загальну суму 37 157,26 грн. Анкетою-заявою відповідача від 29 грудня 2010 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг визначено вид валюти кредитування - гривня, встановлено кредитний ліміт в розмірі 100,00 грн. 29 грудня 2010 року відповідачем підписана довідка про умови кредитування з використання кредитної картки «Універсальна», яка і зазначена в анкеті-заяві. В довідці визначено валюту кредитування, розмір відсоткової ставки, щомісячного платежу, пені та інші умови кредитування. Отже, вказаними документами, які підписані відповідачем, визначено всі істотні умови, які притаманні кредитному договору. Саме тому в даному випадку наявність чи відсутність Умов та Правил надання банківських послуг не має значення. Відповідачем не спростовані надані докази і вимоги про визнання кредитного договору недійсним, зміни або розірвання договору, відповідачем не заявлялись. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача та залишити рішення суду першої інстанції в цій справі без змін.
       Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.
За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Судом встановлено, що 29.12.2010 між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н за умовами якого позивач надав відповідачу у користування кредитні кошти шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. 
Анкетою-заявою відповідача від 29 грудня 2010 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг визначено вид валюти кредитування - гривня, а також встановлено кредитний ліміт в розмірі 100 грн. 29 грудня 2010 року відповідачем підписана довідка про умови кредитування з використання кредитної картки «Універсальна», яка і зазначена в анкеті-заяві. У довідці визначено валюту кредитування - гривня, розмір відсоткової ставки 3% (базова відсоткова ставка, в місяць /нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів в році/), тип кредитної лінії - відновлювальна, пільговий період (нарахування процентів здійснюється за ставкою 0,01% річних) - 30 днів по кожній витраті, розмір щомісячних платежів (що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, термін внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним, пеню та інші умови кредитування.
З довідки наданої банком встановлено, що ОСОБА_1 за договором № б/н від 29.12.2010 надано наступні картки: № НОМЕР_1 (дата відкриття - 29.12.2010, термін дії - 10/14), № НОМЕР_2 (дата відкриття - 12.09.2014, термін дії - 09/18), № НОМЕР_3 (дата відкриття - 14.10.2014, термін дії - 09/18), № НОМЕР_4 (дата відкриття - 24.05.2017, термін дії - 11/20).
 З розрахунку заборгованості відповідача перед банком по кредитному договору № б/н від 29.12.2010 станом на 31.05.2020 сума заборгованості складає 37157,26 грн з них: заборгованість за тілом кредиту - 24225,92 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 10685,76 грн, заборгованість по судовим штрафам - 2245,58 грн.
До позовної заяви позивачем долучено виписку про рух грошових коштів за договором № б/н від 29.12.2010 станом на 03.06.2020, яка відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинним документом бухгалтерського обліку.
Відповідачем не спростовано доводи позивача та розмір заборгованості згідно договору № б/н від 29.12.2010, свого розрахунку заборгованості не надано. Зазначаючи в апеляційній скарзі, що заявлені до стягнення суми процентів не грунтуються на умовах кредитного договору і наданому розрахунку, відповідач не вказала в чому полягає неправильне нарахування процентів, яким саме умовам договору суперечить це нарахування. 
З виписки по рахунку відповідача встановлено користування відповідача коштами починаючи з 13.08.2013, а саме розрахунки в торгівельних мережах, зняття готівки в банкоматах, поповнення кредитного рахунку. Проведення вказаних операцій відповідачем неможливе без отримання картки.
Доводи апеляційної скарги відповідача про неналежне повідомлення судом першої інстанції про місце, час розгляду справи не заслуговують на увагу, оскільки ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 02 вересня 2020 року вирішено розглядати цю справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі у матеріалами. При тому, про судове засідання 13.11.2020 відповідач повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення 02.11.2020 поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи. Про факт обізнаності відповідача про розгляд цієї справи свідчить направлення нею до суду першої інстанції відзиву на позовну заяву, який отриманий судом 12.11.2020 та надісланий такою на адресу позивача. Стаття 83 ЦПК України зобов`язує відповідача подати докази на заперечення позовних вимог разом з відзивом на позов.
Відповідач не подала до суду доказів, які б підтверджували сплату кредиту в повному обсязі та відсутність оспорюваної заборгованості.
Що стосується доводів апеляційної скарги про спеціальний строк позовної давності до вимог про стягнення пені, то банк у цій справі не просив стягнути пеню, позов містить вимоги тільки про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту, процентах та штрафу на загальну суму 37 157,26 грн.
Посилання в апеляційній скарзі на заочне рішення спростовується тим, що судом першої інстанції не проводився заочний розгляд справи - суд не постановляв ухвали про заочний розгляд справи та не ухвалював заочне рішення. Помилковий розгляд судом першої інстанції заяви відповідача про перегляд заочного рішення та постановлення ухвали про залишення такої заяви без задоволення не впливає на правильність ухваленого судового рішення.
На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.
Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 13 листопада 2020 року в цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий         
 
Судді