П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/2717/21	
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Димерлія О.О.
суддів  Крусяна А.В. ,  Єщенка О.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року у справі №400/2717/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:
У квітні 2021 року ОСОБА_1 (далі – позивачка) звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просила: 
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування грудня 2015 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базовий місяць) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 р. по 31.12.2015р.;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування січня 2016 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базовий місяць) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р.; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року - в сумі 86 054,90 грн із одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум винагород та інших виплат, одержаних військослужбовцями, поліцейськими та особами рядового, начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. № 44; 
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 13.10.2020 р. включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення – 3856,39 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення - 3856,39 грн - за період з 01.03.2018 р. по 13.10.2020 р. включно в сумі 121 037,81 грн. відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078, із одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум винагород та інших виплат, одержаних військослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. № 44.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 01.07.2002 року по 13.10.2020 року ОСОБА_1 проходила військову службу у лавах Збройних Сил України, а саме у Військовій частині НОМЕР_1 . У період проходження військової служби, нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, а саме: у період з 01.12.2015 року по 13.10.2020 року не в повному розмірі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, яка є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 року у справі №400/2717/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті. Посилання відповідача на відсутність коштів для виплати індексації є безпідставними, оскільки відсутність бюджетного фінансування для проведення індексації не впливає на обов`язок останнього її нараховувати та виплачувати. 
При цьому, судом першої інстанції зазначено, що оскільки нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року відносно позивача не проводилась, вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення із зазначенням базового місяця для її проведення за указаний період є передчасними та задоволенню не підлягають.
Не знайшов суд першої інстанції і підстав для задоволення вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 13.10.2020 року із застосуванням щомісячної фіксованої індексації у розмірі 3  856,39 грн. та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити вказану щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення, зазначивши, що в даному випадку, розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивачка проходила службу і який виплачував їй грошове забезпечення.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій зазначено, що судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано фактичні обставини справи, у зв`язку з чим порушено норми матеріального права, а тому просить рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено про помилковість висновків суду попередньої інстанції стосовно передчасності вимог щодо установлення базового місяця під час здійснення нарахування індексації грошового забезпечення. Позивачка наполягає на наявності між нею та відповідачем спору в частині застосування базових місяців індексації, посилаючись на те, що сторони висловили протилежні позиції з цього питання.
Скаржник зауважує, що при нарахуванні та виплаті суми індексації грошового забезпечення у відповідача відсутні дискреційні повноваження, оскільки наявний лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки – нарахувати і виплатити індексацію в порядку, визначеному Постановою КМУ «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17.07.2003 року № 1078.
Окрім того, позивачкою зауважено, що 01 березня 2018 року вступила в дію постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою було підвищено посадові оклади військовослужбовців. В результаті підвищення в березні 2018 року посадового окладу, грошовий дохід ОСОБА_1 збільшився, у зв`язку з чим остання набула право на щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 13.10.2020 року включно.
При цьому, скаржником наголошено, що єдиним визначеним законодавцем методом визначення чи належить ОСОБА_1 фіксована індексація грошового забезпечення у березні 2018 року, є визначення суми, яка належна до виплати із застосуванням базового місяця «січень 2008 року» за виключенням суми збільшення грошового забезпечення позивачки в березні 2018 року в порівнянні з лютим 2018 року.
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_1 у період з 01.07.2002 року по 13.10.2020 року проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
У відповідності із Витягом з Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.10.2020 року №199, старшого солдата ОСОБА_1 , механіка радіовідділення взводу зв`язку і телемеханіка вузла зв`язку та радіотехнічного забезпечення, на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 11.08.2020 року №29-РС у відповідності до п.2 ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" було звільнено у запас за підпунктом «а» ( у зв`язку із закінченням строку контракту).
З 13.10.2020 року позивачку виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення (а.с.27)
18.02.2021 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою, в якій просила нарахувати та виплатити за період 01.12.2015 року по 13.10.2020 року індексацію грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078, з визначенням базового місяця «січень 2008 року». 
Також просила надати завірений витяг з наказу командира військової частини (по стройовій частині) в частині виключенні її зі списків особового складу частини та довідку про виплачене грошове забезпечення в цьому періоді, із зазначенням всіх складових видів грошового забезпечення, в т.ч. індексації.(а.с.9)
Листом №22 від 05.03.2021 року відповідач надав відповідь на заяву ОСОБА_1 , повідомивши про те, що порядком проведення індексації грошових доходів населення не передбачений механізм нарахування та виплати індексації за попередні періоди. У період 01.12.2015 року по 28.02.2018 року індексація грошового забезпечення не нараховувалась. Відповідач діяв на виконання роз`яснень Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26.03.2018 року №248/1485. Разом із листом надано довідку про розмір нарахованого грошового забезпечення за період 2016 та 2017 рік. (а.с.10).
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Щодо наявності правових підстав для установлення при нарахуванні та виплаті позивачці індексації грошового забезпечення базового місяця «січня 2008 року» у період 01.12.2015 року по 28.02.2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, колегія суддів зазначає таке.
Так, пунктом 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабміну України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок №1078) визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, які здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. 
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Питання визначення базового місяця для індексації знаходиться в залежності від таких показників, як розмір прожиткового мінімуму за певні періоди, розмір коефіцієнту індексації пенсій тощо, які підлягають застосуванню відповідними органами, підприємствами, установами, організаціями при здійсненні відповідних розрахунків.
Аналіз наведених вимог Порядку №1078 дає підстави для висновку, що питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку з розміром грошового забезпечення, яке має виплачуватись позивачці, належить до компетенції відповідача при нарахуванні та виплаті відповідних сум.
Колегія суддів зауважує, що саме в процесі виконання рішення суду в порядку установленому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком № 1078 буде визначено базовий місяць для проведення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 .
Разом з цим, апеляційний суд зазначає, що на момент розгляду даної справи відповідачем не здійснено нарахування та виплату суми індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, в тому числі і установлення базового місяця.
За таких умов відсутні підстави уважати, що відбулося порушення прав позивачки щодо застосування відповідачем базового місяця, який на думку скаржника не повинен застосовуватись.
В рішенні суду першої інстанції йдеться про те, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність реального порушення прав особи на момент звернення до суду. 
У своїй апеляційній скарзі позивачка зазначає про те, що відповідачем висловлено свою позиції щодо визначення базового місяця. Однак, судова колегія зауважує, що оголошення будь-яким суб`єктом владних повноважень про свої наміри на вчинення будь-яких дій на майбутнє не може бути розцінене судом як дія, яка порушує право ОСОБА_1 .
Разом з цим, апеляційний суд вказує, що задоволення позову в частині установлення базового місяця під час здійснення нарахування позивачці індексації грошового забезпечення буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.
Оскільки Військовою частиною НОМЕР_1 на час виникнення спірних правовідносин індексація грошового забезпечення позивачки за період з 01.12.2016 р. по 28.02.2018 р не розраховувалась, не виплачувалась та не вчинялося будь-яких дій по визначенню базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення позивачці, тому наразі немає підстав для висновку, що є місце порушення прав ОСОБА_1 , пов`язаних з визначенням базового місяця для проведення індексації.
Крім того, судова колегія наголошує, що у даному випадку повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, стосовно визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», покладається виключно на відповідача по справі. 
У зв`язку з наведеним підстав для зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити розрахунок індексації позивачці з урахуванням базового місяця «січня 2008 року» у період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, немає.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15.10.2020 року по справі № 240/11882/19.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає про передчасність позовних вимог щодо застосування при нарахуванні та виплаті індексації місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) – січень 2008 року.
При цьому, судова колегія суду апеляційної інстанції вказує, що дискреційні повноваження – це законодавчо установлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження – це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Відтак, визначення базового місяця індексації грошового забезпечення за відповідний період установлений судом є виключно компетенцією військової частини, а підміна судом повноважень відповідача є втручанням в його дискреційні повноваження.
За таких обставин, апеляційний суд повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстав для задоволення позовних вимог в частині застосування базового місяця «січень 2008 року» при обчислені індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, не має.
Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу фіксованої суми індексації грошового забезпечення 3856,39 грн - за період з 01.03.2018 р. по 13.10.2020 р. включно в сумі 121 037,81 грн., не має виходячи з такого.
Так, як було указано апеляційним судом вище, відповідно до приписів п. 5 Порядку № 1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Тобто, він є базовим для обчислення індексу споживчих цін.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Тобто, з аналізу положень абзацу 4 пункту 5 постанови №1078 слідує, що у випадку, якщо розмір підвищення окладу військовослужбовця (різниця між окладами до та після підвищення) є більшим, ніж розмір індексації в місяці підвищення (яка мала би бути нарахованою, якщо б не було підвищення окладу), то індексація в цьому випадку дорівнює 0.
Однак, якщо розмір підвищення окладу військовослужбовця є меншим, ніж розмір індексації в місяці підвищення, то індексація в цьому випадку розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення окладу.
Отже, для вирішення вказаних позовних вимог позивачки має значення розмір індексації грошових доходів ОСОБА_1 , який обчислюється з урахуванням базового місяця та міг би бути виплачений останній у березні 2018 року.
Відтак, приймаючи до уваги те, що розрахунок індексації за період 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. з визначенням базового місяця відповідачем ще не було проведено, відповідно право позивачки щодо нарахування і виплати їй щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення 3856,39 грн - за період з 01.03.2018 р. по 13.10.2020 р. включно в сумі 121 037,81 грн. відповідно до абз.4,6 п.5 Порядку №1078 ще не порушено, а тому вищевказані позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на їх передчасність.
Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що у разі незгоди з подальшими діями Військової частини НОМЕР_1 щодо визначення базового місяця, розміру нарахування та виплати індексації, ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутися за захистом порушених прав до суду.
З огляду на викладене вище, колегія суддів уважає, що суд попередньої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права.
У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення,тому апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року у справі №400/2717/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами судового рішення.

Суддя-доповідач 	 	Димерлій О.О.	
Судді	    	Крусян А.В.    Єщенко О.В.