Справа № 148/1473/21
Провадження № 22-ц/801/2493/2021
Категорія: 69
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саламаха О. В.
Доповідач:Панасюк О. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року	Справа № 148/1473/21	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),
суддів Берегового О. Ю., Якименко М. М.,
з участю секретаря судового засідання Француза М. Г., 
розглянувши цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за апеляційною скаргою представниці ОСОБА_2 – адвоката Кравець В. А. на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області у складі судді Саламахи О. В. від 04 жовтня 2021 року, –

в с т а н о в и в:

       У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, за яким просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 19 квітня 200 року Тульчинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області актовий запис № 26. 
       Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2021 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 грн 00 к. у відшкодування судового збору та 3000 грн 00 к. витрат на професійну правничу допомогу.
       Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що враховуючи те, що сторони шлюбні відносини не підтримують, відповідач ОСОБА_2 не заперечував щодо задоволення позову, тому є підстави для розірвання шлюбу. Оскільки позов задоволено повністю, то з відповідача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в повному обсязі, а витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню в розмірі 3000 грн 00 к., тому що саме такий розмір обумовлено умовами договору.
       В апеляційній скарзі представниця ОСОБА_2 – адвокат Кравець В. А., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просила рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2021 року в частині розподілу судових витрат скасувати і ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 454 грн 00 к. у відшкодування судового збору; у стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
       На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що ОСОБА_2 визнав позовні вимоги, тому необхідно було застосувати норми статті 142 ЦПК України та вирішити питання про повернення позивачці 50 % судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви. Вказувала, що враховуючи обсяг роботи щодо підготовки позовної заяви про розірвання шлюбу, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн 00 к. є неспівмірними зі складністю справи, позивачкою не доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим. 
       Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню частково з огляду на таке.
       Частинами першою – третьою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
       Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
       Рішення суду першої інстанції в частині розірвання шлюбу не оскаржується, тому апеляційним судом не перевіряється.
       Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
       Аналогічну норму містить частина третя статті 7 Закону України «Про судовий збір».
       З наявної у матеріалах справи квитанції № 67 від 23 липня 2021 року видно, що ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 908 грн 00 к.
       21 вересня 2021 року до суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_2 , подана його представником – адвокатом Кравець В. А., про визнання позовних вимог.
       Отже, суд першої інстанції, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, повинен був вирішити питання про повернення позивачці з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.
       Таким чином, з урахуванням суми сплаченого при поданні позовної заяви судового збору в розмірі 908 грн 00 к., ОСОБА_1 підлягає поверненню 50 % цієї суми з державного бюджету, зокрема 454 грн 00 к., а решта 454 грн 00 к. – підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 . 
Щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн 00 к., то апеляційний суд виходить із такого.
       Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
       За змістом частин першої – четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
       За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 
       1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
       2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
       Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
       Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
       Відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
       Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 
1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 
2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 
3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 
4)дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.         Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частини перша, друга статті 15 ЦПК України).
З матеріалів справи видно, що позовна заява від 13 серпня 2021 року підписана і подана ОСОБА_1 . 
Відповідно до договору № 28/2021 про надання професійної правничої допомоги від 19 липня 2021 року ОСОБА_1 уповноважила адвоката Дунаєва І. Б. на представлення інтересів у справі. Вартість гонорару за цим договором становить 3000 грн 00 к.
Згідно з квитанцією № 19/07 від 19 липня 2021 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Дунаєву І. Б. гонорар в розмірі 3000 грн 00 к. за надання професійної правничої допомоги.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
У пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Таким чином, оцінивши співмірність витрат зі складністю справи (фактично правнича допомога адвоката Дунаєва І. Б. полягала лише у підготовці позовної заяви про розірвання шлюбу, яка не потребує ні значного часу, ні особливих знань та зусиль) та з обсягом виконаних адвокатом робіт, апеляційний суд дійшов висновку, що критерію реальності витрат на правову допомогу, розумності їхнього розміру відповідає сума витрат на професійну правничу допомогу, надану ОСОБА_3 , у розмірі 1000 грн 00 к.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу, але помилково стягнув її в розмірі 3000 грн 00 к., а відтак рішення суду першої інстанції необхідно змінити, зменшивши стягнуті на користь ОСОБА_1 витрати до 1000 грн 00 к.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       Згідно з пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
       Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню шляхом зменшення суми стягнутих з ОСОБА_2 судових витрат з 3908 грн 00 к. до 1454 грн 00 к., то з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до суми, на яку підлягає зменшенню розмір стягнутих з ОСОБА_2 судових витрат (1000 грн 00 к. / 3908 грн 00 к. Х 2454 грн 00 к. = 628 грн 00 к.).
       Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд, – 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представниці ОСОБА_2 – адвоката Кравець В. А. задовольнити частково.
Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2021 року в частині розподілу судових витрат змінити.
Абзац третій резолютивної частини рішення викласти у такій редакції:        
       «Стягнути з ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 к. у відшкодування судового збору сплаченого при поданні позовної заяви та 1000 (одну тисячу) грн 00 к. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
       Повернути ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , з Державного бюджету України 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 к. судового збору, сплаченого при поданні позову відповідно до квитанції № 67 від 23 липня 2021 року, отримувач ГУК у Вінницькій області / м. Тульчин / 220301, банк отримувача 899998 Казначейство України, код отримувача 37979858, рахунок отримувача UA518999980313101206000002810».        
       В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
       Стягнути з  ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , 628 (шістсот двадцять вісім) грн 00 к. витрат на професійну правничу допомогу.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

       Головуючий                                                 О. С.         Панасюк

       Судді:                                                        О. Ю. Береговий

                                                                       М. М. Якименко