Справа № 161/20876/19 	Головуючий у 1 інстанції: Пахолюк А. М. 	
Провадження № 22-ц/802/98/22  Категорія: 83    	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
17 лютого 2022 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І.,
суддів Федонюк С. Ю., Шевчук Л. Я., 
секретар судового засідання Савчук Т. Ф.,
       
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «ВОМАКС», треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, – Приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гловацька Алла Володимирівна,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання недійсним правочину щодо передачі майна до статутного капіталу приватного підприємства та застосування наслідків недійсності за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1  на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 жовтня 2021 року та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2021 року,     

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 17 грудня 2019 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , ПП «ВОМАКС», треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, – Приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гловацька А. В.,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання недійсним правочину щодо передачі майна до статутного капіталу приватного підприємства та застосування наслідків недійсності правочину. Позов мотивує тим, що під час перебування в шлюбі ОСОБА_2 на підставі договору дарування № 649 від 08.04.2004 набув у власність адмінбудинок, площею 383,8 кв. м по АДРЕСА_1 (в подальшому перейменована на АДРЕСА_2 ), який ними спільно було вирішено реконструювати під готельний комплекс та побудувати біля нього сауни. Для таких потреб, рішенням Гіркополонківської сільської ради від 10.01.2012 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (цільове призначення якої змінюється) підприємцю ОСОБА_2 площею 0,4570 га для обслуговування готельного комплексу з саунами, яка розташована в АДРЕСА_2 та видано державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку. Після завершення реконструкції та будівельних робіт у 2014 році утворилося чотири самостійних об`єкти нерухомого майна: реконструйований з адмінбудинку площею 383,8 кв.м готельний комплекс /А-4/, загальною площею 1211,1 кв.м, новостворені об`єкти – сауна /Б-2/, площею 63,4 кв.м, сауна /В-2/, площею 46,7 кв.м, сауна /Д-2/, площею 110,1 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , які відповідач ОСОБА_2 зареєстрував за собою. Оскільки реконструкція адмінбудинку та нове будівництво трьох саун відбулася у період шлюбу, за спільні кошти та спільними зусиллями, то ці об`єкти нерухомого майна є спільною сумісною власністю подружжя. Земельна ділянка площею 0,4570 га для обслуговування готельного комплексу з саунами, хоча і була набута ОСОБА_2 , як підприємцем, є об`єктом спільної сумісної власності їх як подружжя. Крім того, за час перебування в шлюбі, ОСОБА_2 виступив засновником ПП «ВОМАКС». 27.04.2016, будучи єдиним учасником (власником) ПП «ВОМАКС» прийняв рішення № 2, яким передав до статутного капіталу підприємства вищезазначене спірне майно та збільшив розмір статутного капіталу підприємства на суму вартості цього майна. За результатами прийняття вищезазначеного рішення було підписано акт оцінки та прийняття-передачі майна до статутного капіталу ПП «ВОМАКС» від 01.06.2016, на підставі якого, 24.06.2016 приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Гловацькою А.В. прийнято рішення про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за ПП «ВОМАКС», а саме: готельний комплекс /А-4/, загальною площею 1217,3 кв.м, новостворені об`єкти – сауна /Б-2/, площею 63,4 кв.м, сауна /В-2/, площею 46,7 кв.м, сауна /Д-2/, площею 110,1 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому, ОСОБА_2 відчужив частки у статутному капіталі підприємства на користь інших осіб, а саме: на підставі рішення № 3 від 04.05.2016, відчужив на користь ОСОБА_3 50% статутного капіталу підприємства, а на підставі протоколу № 5 зборів співвласників ПП «ВОМАКС» було затверджено договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі, за умовами якого ОСОБА_2 відчужив належну йому частку в розмірі 50% на користь своєї матері – ОСОБА_4 . Зазначає, що вона, як співвласник, не надала своєї згоди на передачу спільного майна подружжя до статутного капіталу ПП «ВОМАКС». Відповідач ОСОБА_2 розпорядився цим майном без достатнього обсягу повноважень, а тому прийняте останнім рішення № 2 від 27.04.2016, проведення державної реєстрації 24.06.2016 приватним нотаріусом та подальше відчуження підприємства на користь третіх осіб свідчить про намагання вивести цінне майно з-під категорії спільної сумісної власності, а довіреність, яку вона надавала ОСОБА_2 для представлення своїх інтересів не може бути розцінена як згода іншого подружжя на розпорядження спірним майном. На підставі наведеного, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог та заяви про зміну предмету позову, просить суд: - визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно: поліпшення адмінбудинку площею 383,8 кв.м по АДРЕСА_1 у вигляді готельного комплексу /А-4/, загальною площею 1269,4 кв.м, новостворені об`єкти – сауна /Б-2/, площею 63,4 кв.м, сауна /В-2/, площею 46,7 кв.м, сауна /Д-2/, площею 110,1 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , земельну ділянку площею 0,4570 га для обслуговування готельного комплексу з саунами, кадастровий номер 0722881600:01:001:3566, яка розташована в АДРЕСА_2 ; - визнати недійсним правочин, оформлений рішенням №2 засновника (власника) ПП «ВОМАКС» від 27.04.2016 про передачу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності до статутного капіталу ПП «ВОМАКС», застосувати наслідки недійсності правочину шляхом: скасування акту оцінки та прийняття-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу ПП «ВОМАКС» від 01.06.2016; скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гловацької А.В., індексний номер 30188031 від 24.06.2016 08:53:59 про реєстрацію за ПП «ВОМАКС» права власності на готельний комплекс /А-4/, загальною площею 1211,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 ; скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гловацької А.В., індексний номер 30188700 від 24.06.2016 09:24:11 про реєстрацію за ПП «ВОМАКС» права власності на сауну /В-2/, загальною площею 46,7 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 ; скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гловацької А.В., індексний номер 30188439 від 24.06.2016 09:13:18 про реєстрацію за ПП «ВОМАКС» права власності на сауну /Б-2/, загальною площею 63,4 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 ; скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гловацької А.В., індексний номер 30188949 від 24.06.2016 09:34:19 про реєстрацію за ПП «ВОМАКС» права власності на сауну /Д-2/, загальною площею 110,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 ; скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гловацької А.В., індексний номер 30189276 від 24.06.2016 09:46:55 про реєстрацію за ПП «ВОМАКС» права власності на земельну ділянку площею 0,4570 з цільовим призначенням для обслуговування готельного комплексу з саунами, кадастровий 0722881600:01:001:3566, яка розташована в АДРЕСА_2 ; - визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на: Ѕ поліпшення адмінбудинку площею 383,8 кв.м по АДРЕСА_1 у вигляді готельного комплексу /А-4/, загальною площею 1269,4 кв.м, Ѕ сауни /Б-2/, площею 63,4 кв.м, Ѕ сауни /В-2/, площею 46,7 кв.м, Ѕ сауни /Д-2/, площею 110,1 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , Ѕ земельної ділянки площею 0,4570 га для обслуговування готельного комплексу з саунами, кадастровий номер 0722881600:01:001:3566, яка розташована в АДРЕСА_2 . Стягнути понесені витрати на оплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 жовтня 2021 року відмовлено в задоволенні позову в цій справі. Скасовано вжиті в цій цивільній справі заходи забезпечення позову відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2019 року -знято арешт з нерухомого майна власником якого є Приватне підприємство «ВОМАКС», а саме: - готельний комплекс /А-4/, загальною площею 1 211,1 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 ; - сауну /В-2/, загальною площею 46,7 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 ; - сауну /Б-2/, загальною площею 63,4 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 ; - сауну /Д-2/, загальною площею 110,1 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 ; - земельну ділянку, площею 0,4570 га з цільовим призначенням для обслуговування готельного комплексу з саунами, кадастровий номер 0722881600:01:001:3566, розміщену у с. Гірка Полонка, Луцького р-ну, Волинської обл. Скасовано заборону ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , будь-яким іншим третім особам вчиняти дії спрямовані на відчуження належних часток у статутному капіталі (частин) ПП «ВОМАКС», будь-яким іншим чином розпоряджатися частками, в тому числі укладати договори іпотеки, купівлі-продажу, дарування тощо з третіми особами, отримувати, у разі виходу з підприємства, виплату частки у статутному капіталі ПП «ВОМАКС» за рахунок належного підприємству спірного майна, а саме: - готельного комплексу /А-4/, загальною площею 1 211,1 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 ; - сауни /В-2/, загальною площею 46,7 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 ; - сауни /Б-2/, загальною площею 63,4 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 ; - сауни /Д-2/, загальною площею 110,1 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 ; - земельної ділянки, площею 0,4570 га з цільовим призначенням для обслуговування готельного комплексу з саунами, кадастровий номер 0722881600:01:001:3566, розміщену у с. Гірка Полонка, Луцького р-ну, Волинської обл.
Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2021 року в цій справі стягнуто з   ОСОБА_1   на користь   ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 4800 грн.
Позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на зазначене рішення суду та додаткове рішення суду, в якій покликається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що за час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 вони набули у власність та побудували цінне нерухоме майно. Відповідач без її відома та згоди розпорядився ним. Реконструкція адмінбудинку та нове будівництво трьох саун відбувалося у період шлюбу за їхні з ОСОБА_2 спільні кошти та спільними зусиллями, а тому ці об`єкти нерухомого майна є спільною сумісною власністю подружжя. Вважає, що нею обрано належний спосіб захисту права, оскільки передача майна до статутного капіталу юридичної особи є формою розпорядження майном, адже змінюється власник. З посиланням на ч. 4 ст. 369 ЦК України, ч. 2 ст. 65 СК України вказує, що у разі відсутності згоди іншого з подружжя на розпорядження спільним майном, належним способом захисту права є вимога про недійсність правочину за яким воно відчужується. Суд не врахував того, що об`єктом її вимоги про поділ майна, крім реконструйованого майна, є ще і новостворене майно (три сауни). Суд безпідставно прирівняв нотаріально посвідчену довіреність до згоди другого з подружжя на вчинення правочину. Щодо додаткового рішення у цій справі, то подані ОСОБА_2 докази понесення витрат на правничу допомогу не відповідають критерію достовірності, оскільки в цій справі з поміж іншого відповідачем надано копію договору № 17/04/19-01 від 17.04.2019 про надання правничої допомоги який укладено між АО «Преміум Сервіс» та ОСОБА_2 . В той же час в межах іншої справи № 161/5528/19, яка перебуває в провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області також фігурує договір № 17/04/19-01 від 17.04.2019 і ці договори передбачають різні умови щодо визначення розміру винагороди адвокатського об`єднання, способів та строків виплати винагороди. Просить приєднати до матеріалів справи докази, долучені до апеляційної скарги. Скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.10.2021 у цій справі та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Скасувати додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.11.2021 у цій справі, відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Розподілити судові витрати, понесені сторонами у зв`язку з розглядом справи судом першої інстанції, стягнути з відповідачів на користь позивача понесені витрати на оплату судового збору. Стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції. 
Відзиви на апеляційну скаргу в цій справі не подавалися.
Суд апеляційної інстанції відмовляє в задоволенні клопотання позивача, наведеного в апеляційній скарзі, про приєднання до матеріалів справи доказів, долучених до апеляційної скарги. Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Пунктом 6 ч. 2 ст. 356 ЦПК України визначено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції. Відповідач вказане не обґрунтував.
Учасники справи в судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач ОСОБА_2 подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на амбулаторному лікуванні. Представник відповідача ОСОБА_5 подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншій справі. Третя особа приватний нотаріус Гловацька А.В. подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд у складі колегії суддів прийшов до висновку, про відмову у задоволенні клопотань та про розгляд справу у відсутності учасників справи, визнанні неявки в судове засідання відповідача ОСОБА_2 , його представника ОСОБА_5 без поважних причин, так як відповідач ОСОБА_2 не подав доказів перебування на амбулаторному лікуванні станом на 09 лютого 2022 року, розгляд справи за клопотанням позивача та представника ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи через неможливість явки до суду у зв`язку з відрядженням, уже відкладався апеляційним судом 20 січня 2022 року. 
       Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за таких обставин не здійснювалось, відповідно до ст. 247 ЦПК України.
За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та додаткове рішення в цій справі без змін.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (статті 4, 5 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. 
Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.
Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК).
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.
Якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 1 ст. 62 СК).
Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 08.06.1996 перебувають в зареєстрованому шлюбі. 
У спільному подружньому житті у сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі договору дарування від 08.04.2004, посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Сушик О. В. зареєстрованого у реєстрі за № 649, ОСОБА_2 набув у власність сховище, ПТО тракторів, автогараж та адмінбудинок, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Вартість нерухомого майна за вказаним договором дарування на дату вчинення правочину складала 105076 грн. Відповідно до рішення Гіркополонківської сільської ради Луцького району № 40/25 від 25.06.2010 перейменовано АДРЕСА_3 .
Згідно п. 2 ч.1 ст. 57 СК України зазначене майно є особистою приватною власністю ОСОБА_2 .
З метою проведення реконструкції адмінбудинку, ОСОБА_2 , як підприємець, звернувся до Гіркополонківської сільської ради Луцького району для надання дозволу на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (цільове призначення якої змінюється) по АДРЕСА_2 .
Рішеннями Гіркополонківської сільської ради Луцького району № 8/8 від 28.12.2011 та № 9/9 від 22.01.2012 підприємцю ОСОБА_2 надано дозвіл на складання проекту землеустрою та затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (цільове призначення, якої змінюється, з земель промисловості в землі, які використовуються в комерційних цілях) площею 0,4570 га, яка розташована в АДРЕСА_2 . На підставі вищезазначеного рішення підприємцю ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,4570 га, кадастровий номер 0722881600:01:001:3566, цільове призначення: для обслуговування готельного комплексу з саунами, яка розташована в АДРЕСА_2 .
Відповідачем ОСОБА_2 02.07.2012 до Інспекції ДАБК у Волинській області подано декларацію про початок виконання будівельних робіт, а саме реконструкція адмінбудинку під готельний комплекс з саунами на АДРЕСА_2 .10.04.2014 ОСОБА_2 подав до Інспекції ДАБК у Волинській області декларацію про готовність об`єкта до експлуатації. Після завершення реконструкції та будівельних робіт утворилося чотири самостійних об`єкти нерухомості, а саме: готельний комплекс /А-4/, загальною площею 1211,1 кв.м, новостворені об`єкти – сауна /Б-2/, площею 63,4 кв.м, сауна /В-2/, площею 46,7 кв.м, сауна /Д-2/, площею 110,1 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції Волинської області вищезазначені об`єкти нерухомості зареєстровані за відповідачем ОСОБА_2 . 
Одним із видів розпоряджання власністю є право власника використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, установлених законом; законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності (стаття 320 ЦК України).
Правовідносини щодо здійснення підприємницької діяльності фізичною особою врегульовані главою 5 ЦК України.
Так, згідно зі статтею 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у спільній сумісній власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна.
Відповідач ОСОБА_2 є засновником (власником) ПП «ВОМАКС». Рішенням № 2 засновника (власника) ПП «ВОМАКС» від 27.04.2016, вирішено збільшити статутний капітал підприємства на суму 18277552 грн, який формується ОСОБА_2 шляхом внесення нерухомого майна засновником (власником) до статутного капіталу, згідно додатку № 1 до даного рішення, а саме: готельного комплексу /А-4/ вартістю 15056395 грн, сауни /В-2/ вартістю 580574 грн, сауни /Б-2/ вартістю 788189 грн, сауни /Д-2/ вартістю 1368764 грн, земельної ділянки кадастровий номер 0722881600:01:001:3566 вартістю 483630 грн, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . До статуту ПП «ВОМАКС» були внесені відповідні зміни.
Позивач ОСОБА_1 04.05.2016 надала відповідачу ОСОБА_2 довіреність на розпорядження будь-яким належним їй нерухомим майном та/або рухомим майном в тому числі, але не виключно корпоративними правами строком до 03.05.2019, посвідчену приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гловацькою А.В. за № 891. 
04.05.2016 рішенням № 3 засновника (власника) ПП «ВОМАКС» ОСОБА_2 вирішено затвердити договір № 1 купівлі-продажу вкладу у статутному капіталі ПП «ВОМАКС» від 04.05.2016 укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно якого ОСОБА_3 придбав вклад в статутному капіталі ПП «ВОМАКС», що становить 50% статутного капіталу підприємства. В зв`язку з включенням до складу співвласників підприємства нового співвласника, затверджено розподіл вкладів між співвласниками, а саме: ОСОБА_2 – вклад 9139276 грн, що становить 50% статутного капіталу та вносить грошовими коштами та нерухомим майном; ОСОБА_3 – вклад 9139276 грн, що становить 50% статутного капіталу та вносить грошовими коштами.
24.06.2016 на підставі акту оцінки та приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу ПП «ВОМАКС» від 01.06.2016, складений ОСОБА_2 та ПП «ВОМАКС», та пакету документів необхідних для проведення державної реєстрації права власності, державним реєстратором – приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гловацькою А. В. прийняті рішення про державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна за ПП «ВОМАКС»: готельного комплексу /А-4/ площею 1211,1 кв.м, сауни /В-2/ площею 46,7 кв.м, сауни /Б-2/ площею 63,4 кв.м, сауни /Д-2/ площею 110,1 кв.м, земельної ділянки площею 0,457 га для обслуговування готельного комплексу з саунами.
Позивач ОСОБА_1 24.06.16 надала нотаріально посвідчену згоду на державну реєстрацію права власності на вищезазначене нерухоме майно як внесок до статутного капіталу ПП «ВОМАКС».
Протоколом № 5 зборів співвласників ПП «ВОМАКС» затверджено договір № 1 купівлі-продажу вкладу засновника (власника) в статутному капіталі ПП «ВОМАКС» від 13.02.2019, за яким ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_4 вклад у статутному капіталі в розмірі 9139276 грн, що становить 50% статутного капіталу підприємства.
Із матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що площа належного відповідачу адмінбудинку на момент укладення договору дарування становила 383,8 кв.м, та в подальшому внаслідок реконструкції вказаного майна змінилися якісні характеристики, зокрема, його площа становила - готельний комплекс /А-4/, загальною площею 1211,1 кв.м, новостворені об`єкти – сауна /Б-2/, площею 63,4 кв.м, сауна /В-2/, площею 46,7 кв.м, сауна /Д-2/, площею 110,1 кв.м. 
Не заслуговують на увагу посилання позивачки на визнання спільною сумісною власністю подружжя зазначеного майна через істотне збільшення вартості майна, оскільки позивач ніякими належними та допустимими доказами не довела того, що за рахунок її трудової, фінансової чи іншої участі змінились якісні характеристики майна, майно зросло у вартості. Зазначаючи в апеляційній скарзі, що реконструкція адмінбудинку відбувалася за спільні кошти та спільними зусиллями, позивач не навела які кошти, яку участь та коли вона вкладала в проведення реконструкції. 
Сам факт перебування осіб у шлюбі у період, коли особисте майно істотно збільшилось через проведену реконструкцію, не є підставою для визнання його спільним сумісним майном подружжя. 
Що стосується вимоги позивача щодо земельної ділянки площею 0,4570 га для обслуговування готельного комплексу з саунами, кадастровий номер 0722881600:01:001:3566, яка розташована в АДРЕСА_2 , то відповідно до вимог ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Цільове призначення спірної земельної ділянки – для обслуговування готельного комплексу з саунами, яка розташована в АДРЕСА_2 , право власності на яку за час шлюбу в лютому 2012 року було зареєстроване за відповідачем.
Державний акт на землю виданий ОСОБА_8 , як підприємцю.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виникнення у відповідача права власності на зазначену вище земельну ділянку було зумовлене набуттям ним права власності на приміщення адмінбудинку на підставі договору дарування майна, яке відповідно до вимог ст. 57 СК України являється його особистою приватною власністю, а також його діяльністю як підприємця, оскільки, саме підприємцю ОСОБА_2 надавалися відповідні дозволи рішенням сільської ради та передавалася земля у власність.
Позивач не довела права спільної сумісної власності на зазначене вище спірне нерухоме майно та земельну ділянку на якій воно розташоване.
У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі № 1-8/2012 за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України при вирішенні питання відносно правового режиму майна фізичної особи-підприємця зазначено, що приватне підприємство (або його частина), засноване одним із подружжя, – це окремий об`єкт права спільної сумісної власності подружжя, до якого входять усі види майна, у тому числі вклад до статутного капіталу та майно, виділене з їх спільної сумісної власності.
Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч. 1 ст. 237 ЦК України). 
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
04 травня 2016 року ОСОБА_1 видано нотаріально посвідчену довіреність відповідачу ОСОБА_2 . 
Відповідно до довіреності ОСОБА_1  уповноважила ОСОБА_2  представляти її інтереси з усіма необхідними повноваженнями у будь-яких органах, з усіх без винятку питань, що стосуватимуться розпорядження будь-яким належним їй нерухомим та/або рухомим майном, у тому числі, але не виключно, корпоративними правами. Отже, позивачем було надано згоду на вчинення відповідачем дій щодо передачі спірного майна до статутного капіталу ПП «ВОМАКС» відповідно до нотаріально засвідченої довіреності. Є правильним висновок суду першої інстанції про те, що у даному випадку відповідач ОСОБА_2 за наявності чинної довіреності від ОСОБА_1 передаючи спірне майно, яке належало йому на праві особистої приватної власності, у статутний капітал ПП «ВОМАКС» діяв у відповідності до вимог закону, не порушуючи будь-яких прав позивача. Відтак, суд відхиляє за безпідставністю доводи позивача та його представника про незаконність рішень ОСОБА_2 щодо передачі спірного майна у статутний капітал ПП «ВОМАКС».
Якщо майно було внесене до статутного капіталу приватного підприємства, то воно стає власністю підприємства. У кожного з подружжя є право грошової вимоги на половину, якщо вона вважає, що це майно є спільною сумісною власністю. А тому, суд першої інстанції правильно зазначив про спосіб захисту права. 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що нотаріус не мала правових передумов для розгляду заяв ОСОБА_2 про реєстрацію за ПП «Вомакс» права власності на нерухоме майно, так як відсутні згода ОСОБА_1 спростовується вищезгаданими довіреністю та заявою ОСОБА_1 від 24.06. 2016р. Не заслуговує на увагу посилання, як на доказ відсутності такої заяви ОСОБА_1 , на порядок списання нотаріальних бланків приватним нотаріусом Главацькою А.В. та порядок посвідчення нею правочинів, так як дії нотаріуса не були предметом оскарження.
За встановлених фактичних обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого  ОСОБА_7  позову у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та підставно скасував вжиті у цій справі заходи забезпечення позову. 
Рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.
Додатковим рішення у цій справі вирішено питання про стягнення витрат на правову допомогу.
Порядок розподілу судових витрат, у тому числі, витрат на професійну правничу допомогу, урегульовано статтями 137, 141 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено – він встановлюється судом (ст.182 ЦПК).
Цим Кодексом, зокрема, частиною 9 статті 83 ЦПК України визначено, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Згідно з п.2 ч.2, ч.ч. 8, 9 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові – на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
17.04.2019 відповідач уклав договір № 17/04/19-01 про надання правової допомоги з адвокатським об`єднанням «Преміум Сервіс» відповідно до умов якого, адвокатське об`єднання зобов`язується надати послуги клієнту за винагороду. Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору про надання правничої допомоги від 23.01.2020 розмір понесених відповідачем витрат становить 4800 грн. У акті приймання-передачі наданих послуг від 23.01.2020 та детальному розрахунку професійної правничої допомоги станом на 23.01.2020 зазначено, які саме роботи виконало адвокатське об`єднання: надання правової інформації, консультацій, роз`яснень по справі №161/20876/19 (1 год.) – 1200 грн; підготовка відзиву на позовну заяву №161/20876/19 (3 год.) – 3600 грн. Розмір витрат на професійну правову (правничу) допомогу відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Доводи апеляційної скарги про сумнівність поданих відповідачем доказів на підтвердження понесених витрат суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки вони є припущенням сторони позивача. Підстав для скасування додаткового рішення немає.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

 
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 жовтня 2021 року та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2021 року в цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий 

 
Судді