ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа №620/6329/21                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року                                                                      м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді                                                                      Ключковича В.Ю.,
суддів                                                                                          Беспалова О.О.,
                                                                                                    Парінова А.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року, прийнятого в порядку загального позовного провадження, у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання неправомірними та скасування вимог і рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області, в якому просив суд:
- визнати неправомірною та скасувати вимогу відповідача від 25.03.2021 №1578-13 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 3 952,97 грн.;
- визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача від 05.04.2021 №1225/24-06-23 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені на несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким йому нараховано штраф у сумі 5 552,75 грн. та пеню у розмірі 3 224,71 грн., а всього на суму 8 777,46 грн.;
- визнати неправомірною та скасувати вимогу відповідача від 01.06.2021 №1578-13 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 12 730,43 грн., з них 3 952,97 грн. - недоїмка, 5 552,75 грн. - штраф, 3 224,71 грн. - пеня;
- зобов`язати відповідача привести у відповідність облік сплаченого ним єдиного внеску та скасувати всі нарахування у вигляді штрафу в розмірі 5 552,75 грн. та пені у розмірі 3 224,71 грн., а всього на загальну суму 8 777,46 грн., згідно рішення відповідача від 05.04.2021 №1225/24-06-23 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені на несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску;
- зобов`язати відповідача привести у відповідність облік сплаченого ним єдиного внеску та скасувати всі нарахування у вигляді недоїмки у розмірі 3 952,97 грн., штрафу в розмірі 5 552,75 грн., пені в розмірі 3 224,71 грн., а всього на загальну суму 12 730,43 грн., згідно вимоги відповідача від 01.06.2021 №1578-13 про сплату боргу (недоїмки).
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 позов задоволено частково:
- визнано протиправними та скасовано:
вимогу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про сплату боргу (недоїмки) від 25.03.2021 №1578-13;
рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 05.04.2021 №1225/24-06-23;
вимогу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про сплату боргу (недоїмки) від 01.06.2021 №1578-13;
- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено;
- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати в сумі 544 (п`ятсот сорок чотири) грн. 80 коп.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В апеляційній скарзі відповідач вказує, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права: п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 12 ст. 9, п. 2 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та частини 3 та 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідач зазначає, що згідно алгоритму автоматичного розрахунку щоквартальних нарахувань сум єдиного внеску, яке передбачене для платників, що обрали спрощену систему оподаткування, в інтегрованій картці платника по коду бюджетної класифікації 71040000 відбувались нарахування єдиного внеску та виникав борг. Такий борг виник внаслідок сплати єдиного внеску на невідповідний рахунок.
Також відповідач бажає взяти участь в судовому засіданні під час розгляду даної справи. 
20.12.2021 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти її задоволення та просить залишити без змін оскаржуване рішення.
Позивач наголошує, що зарахування платежів не на той рахунок відбулось не з його вини, а внаслідок збою програмного забезпечення відповідача.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Щодо клопотання ГУ ДПС у Чернігівській області про розгляд справи в судовому засіданні, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 ст. 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 зареєстрований у встановленому чинним законодавством порядку, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 23.02.2010 внесено відповідний запис. Позивач перебуває на обліку в ГУ ДПС у Чернігівській області та є платником єдиного податку 2 групи.
25.03.2021 відповідач, на підставі даних інформаційної системи податкових органів, виніс вимогу №Ф-1578-13 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 3 952,97 грн.
В подальшому 05.04.2021 відповідач щодо позивача прийняв рішення №1225/24-06-23 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 8 777,46 грн.
Вказане рішення оскаржено позивачем в адміністративному порядку, однак рішенням ДПС України від 07.05.2021 скарга повернута без розгляду.
01.06.2021 відповідач, на підставі даних інформаційної системи податкових органів, виніс ФОП ОСОБА_1 вимогу №Ф-1578-13 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 12 730,43 грн.
Вважаючи вищевказані вимоги та рішення протиправними, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції виходив з того, що ФОП ОСОБА_1 у повному обсязі виконано обов`язок щодо сплати єдиного внеску у встановлені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» строки.
Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки судом вимоги про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС у Чернігівській області та рішення про застосування штрафних санкцій визнані протиправними та скасовані, відповідач самостійно приведе у відповідність ІКП позивача. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За визначенням, що міститься в п. 2 ч. 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-IV (далі - Закон №2464-IV) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
На виконання ч. 2 ст. 6 Закону №2464-IV платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску; подавати звітність, у тому числі про основне місце роботи працівника, про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до цього Закону, у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки та порядку, встановлені Податковим кодексом України.
За приписами частин 5 - 7 ст. 9 Закону №2464-IV сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.
Для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску.
Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.
Абзац 1 ч. 8 ст. 9 Закону №2464-IV встановлює, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Відповідно до п. 1 ч. 10 ст. 9 Закону №2464-IV днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі.
За приписами ч. 11 ст. 9 Закону №2464-IV у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
З аналізу вказаних норм вбачається, що єдиний внесок вважається сплаченим у разі перерахування його платником на рахунок податкового органу. Аналогічного висновку дійшов і суд першої інстанції.
На виконання ст. 25 Закону №2464-IV суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. 
Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.
Податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (до 01.01.2015 - 10 відсотків своєчасно не сплачених сум).
На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, позивач платив внески в строки та на відповідний розрахунковий рахунок. Пояснень яким чином такі частина коштів була зарахована під іншим кодом бюджетної класифікації ніж той, що вказував позивач, ГУ ДПС у Чернігівській області не надало.
Враховуючи вказані норми та встановлені обставини справи, колегія погоджується з судом першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 про визнання неправомірними та скасування вимог відповідача від 25.03.2021 №1578-13, від 01.06.2021 №1578-13 та рішення від 05.04.2021 №1225/24-06-23.
Враховуючи те, що сторони у справі не оскаржують рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог, то колегія суддів не надає оцінки оспорюваному рішенню у вказаній частині.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відтак колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався норм матеріального та процесуального права та прийшов до вірного висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом повно з`ясовано обставини справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      В.Ю. Ключкович

Судді                                                                                          О.О. Беспалов

                                                                                                    А.Б. Парінов