Постанова 
Іменем України 
10 лютого 2022 року
м. Київ
Справа № 129/645/16-к
Провадження №  51-5180 км 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого –                                           ОСОБА_1 ,
суддів:                                                       ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , 
при секретарі                                             ОСОБА_4 , 
за участю прокурора                                  ОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,                        ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає в АДРЕСА_1 ,              не судимого, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.186, ч. 2 ст. 289,              ч.1 ст.296 КК України,
за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від                     7 квітня 2021 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 6 серпня 2021 року щодо ОСОБА_6 .

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 7 квітня 2021 року ОСОБА_6 засуджено за:
- ч.2 ст. 186 КК Українина 4 роки позбавлення волі;
- ч.2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;
- ч.1 ст. 296 КК України на 2 роки обмеження волі;
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого за сукупністю злочинів остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу ухвалено не обирати.
Вирішено питання про процесуальні витрати і речові докази у провадженні.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 6 серпня 2021 року вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 7 квітня 2021 року щодо ОСОБА_6 змінено, доповнено резолютивну частину тим, що строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня його затримання на виконання вироку.
В іншій частині вирок залишено без змін.
За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 5 лютого                2016 року, приблизно о 17:30 в м. Гайсині по вул. Волонтерів, будучи нетверезим, з корисливих мотивів та метою незаконного збагачення, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито забрав у неповнолітнього ОСОБА_8 мобільний телефон «Нокіа 5230» з сім-картою «Київстар» загальною вартістю 391,67 грн, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.
28 жовтня 2016 року, приблизно о 21:00 в с. Кисляк Гайсинського району по                  вул. Жанова, 23 біля кафе-магазину «Кисляцька криниця» ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, без дозволу власника сів на належний                  ОСОБА_9  мопед «ALPHA ZS-110» вартістю 9950 грн. та відштовхуючись ногами від землі, поїхав по вул. Жанова в напрямку вул. Робочої, чим повторно незаконно заволодів транспортним засобом.
20 жовтня 2019 року, приблизно о 18:00 год. в с. Кисляк Гайсинського району по  вул. Жанова  біля автобусної зупинки ОСОБА_6   безпричинно, в стані алкогольного сп`яніння, з хуліганських спонукань та мотиву очевидної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю порушив громадський порядок, підійшов до   ОСОБА_10   та безпричинно наніс йому один удар кулаком лівої руки під праве око, чим спричинив   ОСОБА_10   легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.
Судом дії ОСОБА_6 кваліфіковано: 
- за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого;
- за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно;
- за ч.1 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів очевидної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала 
У касаційній скарзі захисник просить скасувати постановлені судові рішення у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого, і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.  Зазначає про те, що судом неправильно кваліфіковано дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 296 КК України. Також вказує на те, що в діях             ОСОБА_6 відсутній склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, у зв`язку з відсутністю умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом. Через очевидну малозначність дії ОСОБА_6 не становили суспільної небезпеки та такі дії засудженого не заподіяли і не могли заподіяти ОСОБА_9 істотної шкоди. Вказує про те, що судом необґрунтовано та невмотивовано констатовано вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обтяжуючої обставини – перебування в стані алкогольного сп’яніння.
Захисник зазначає, що апеляційний суд порушив приписи статей 342, 405 КПК України; судом апеляційної інстанції здійснено судовий розгляд кримінального провадження за участі неуповноваженого прокурора – прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_11 .
Стверджує, що суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, при призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_6 не в повній мірі врахували характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують покарання. Вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень ОСОБА_6 буде призначення покарання без його ізоляції від суспільства.
Позиції учасників судового провадження
До початку касаційного розгляду на адресу Суду надійшла заява від потерпілого ОСОБА_9 , в якій він просить касаційний розгляд здійснювати у його відсутність, підтримує позицію, висловлену їм на попередніх стадіях провадження, претензії матеріального та морального характеру до ОСОБА_6 відсутні.
Від потерпілого ОСОБА_10 до Суду надійшла заява, в якій він обґрунтовує доводи на підтримку поданої касаційної скарги захисника в інтересах засудженого. Вважає, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад хуліганства, призначене судами покарання є занадто суворим, будь-яких претензій до   ОСОБА_6 не має, та просить касаційний розгляд проводити без його участі.
Захисник ОСОБА_7 надіслав до Суду клопотання про касаційний розгляд за його відсутності. 
Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги захисника, просив судові рішення залишити без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 433 КПКУкраїни суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.
Згідно із вимогами ст. 370 КПКУкраїни судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до                     ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як убачається з матеріалів провадження, висновки суду про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, за викладених у вироку обставин, ґрунтуються на доказах, досліджених та належно оцінених під час судового розгляду.
Такі висновки суд першої інстанції зробив на підставі показань обвинуваченого ОСОБА_6 , який погодився із встановленими фактичними обставинами та вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав повністю, а його показання суд визнав такими, які є логічними та узгоджуються з письмовими доказами матеріалів кримінального провадження, а саме даними, що містяться в протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 05.02.2019р. (а.с. 15 т.2); протоколі огляду місця події від 05.02.2016р. (а.с. 17 т.2);  протоколі пред`явлення особи до впізнання від 09.02.2019р., згідно з яким під час пред`явлення осіб для впізнання ОСОБА_8 вказав на ОСОБА_6 , як на особу що 05.02.2016р. відкрито забрала у нього мобільний телефон (а.с. 19 – 20 т.2); протоколі слідчого експерименту від 09.02.2016р., яким відтворено обставини вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (а.с. 21-22 т.2); заяві ОСОБА_9 від 07.11.2016р. до Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області, в якій він вказує на незаконне заволодіння 28.10.2016р. ОСОБА_6 його мопедом (а.с. 41 т.2); протоколі огляду місця події від 07.11.2016 р. (а.с. 42 т.2); висновку автотоварознавчої експертизи № 380 від 11.11.2016 р. (а.с. 48 т.2); висновку судово – медичного експерта № 219 від 22.10.2019р. ( а.с.127 т. 2) та інших письмових доказах, зміст яких детально викладений у вироку. 
Колегія суддів касаційного суду вважає, що дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані вірно, а доводи касаційної скарги захисника про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є необґрунтованими. Не оскаржувався вирок місцевого суду з цих підстав і в суді апеляційної інстанції.  
Так, не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції оскаржували обвинувачений, потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просили призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Також апеляційну скаргу подав прокурор, в якій просив визначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і остаточно призначити обвинуваченому покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, початок строку відбування покарання рахувати з дня його затримання на виконання вироку.
Апеляційний суд погодився із висновком місцевого суду щодо призначення остаточного покарання ОСОБА_6 за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі, та не знайшов підстав для посилення покарання, про що просив прокурор в апеляційній скарзі, як і підстав для його пом`якшення, про що просили обвинувачений та потерпілі.
Колегія суддів касаційного суду вважає, що при призначенні ОСОБА_6 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень дотримано вимоги                      ст. ст. 50, 65 КК України. Суд врахував їх ступені тяжкості, два з яких є тяжкими злочинами, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати в умовах ізоляції від суспільства. Таке покарання буде необхідним й достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_6 , а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Судом першої інстанції дотримано вимог п. 4 ч. 1 ст. 91, 337, п. 5 ч. 1 ст. 368 КПК України.
Захисник у касаційній скарзі наводить доводи про те, що з матеріалів провадження не вбачається даних щодо повноважень прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_11 .
Частиною 4 статті 36 КПК України визначено, що в судовому провадженні з перегляду судових рішень в апеляційному чи касаційному порядку, за нововиявленими або виключними обставинами можуть брати участь прокурори органу прокуратури вищого рівня.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження сторона захисту не ставила під сумнів повноваження прокурора, який брав участь у суді апеляційної інстанції, будь-яких клопотань та відводів із цього приводу не заявляла.
У касаційній скарзі захисник зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону апеляційним судом при перегляді вироку щодо              ОСОБА_6 .
Під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право, у тому числі, брати участь у судовому провадженні (п. 2 ч. 3 ст. 56 КПК України). У касаційній скарзі захисник не зазначив, яким чином розгляд кримінального провадження в апеляційній інстанції без участі потерпілих перешкодив чи міг перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо ОСОБА_6 . Із журналу судового засідання від 6 серпня 2021 року та аудіозапису цього судового засідання, який міститься на технічному носії фіксації кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, вбачається, що суд, вислухавши думки учасників судового провадження, прийняв рішення проводити розгляд без участі потерпілих. Ніхто із учасників судового провадження не заперечував проти цього. Також, з цих підстав потерпілі не оскаржували ухвалу апеляційного суду в касаційному порядку.
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі засудженого, касаційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без зміни.
Керуючись статтями , 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від  7 квітня 2021 та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 6 серпня 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7  - без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                          ОСОБА_2                                ОСОБА_12