УХВАЛА

30 грудня 2021 року 
м. Київ
справа № 826/14458/18
адміністративне провадження № К/9901/47630/21 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві (ГУ ДПС) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.04.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.10.2021 у справі за позовом Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
У С Т А Н О В И В:
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.04.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.10.2021, позов задоволено.
23.12.2021 ГУ ДПС подало до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення, в якій підставою касаційного оскарження зазначило пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам КАС судом встановлено наступне.
Касаційна скарга подана вдруге. Попередньо подана касаційна скарга була повернута скаржнику згідно з ухвалою Верховного Суду від 14.12.2021 (провадження №К/9901/41544/21) як таку, що, зокрема, не містила належного викладення підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі. Одночасно скаржник заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, вмотивоване тим, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду.
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
На обґрунтування підстави, на якій подається касаційна скарга, ГУ ДПС зазначає про те, що судові рішення у цій справі прийняті з неправильним застосуванням норми матеріального права, а саме пунктів 44.1, 44.2, 44.3, 44.6 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пунктів 5, 7, 20 П(с)БО 15 «Дохід» та положень Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затверджену Наказом Мінфіну України від 30.11.1999 №291, та неправильним застосуванням норм процесуального права, а саме статей 90, 242, 244, частини четвертої статті 246 КАС за відсутності висновків Верховного Суду щодо питання застосування вищезазначених норм права у подібних правовідносинах.
Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального (та/чи процесуального) права, яку неправильно застосовано (порушено) судом апеляційної інстанції, висновок щодо застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; як на думку скаржника така норма повинна застосовуватися.
Однак, у касаційній скарзі обов`язкових умов у їх взаємозв`язку, передбачених для оскарження судових рішень в касаційному порядку на цій підставі, скаржник не наводить, хоча Верховний Суд, повертаючи вперше подану ГУ ДПС касаційну скаргу, в ухвалі від 14.12.2021 (провадження №К/9901/41544/21) наголошував на цьому. 
Крім того, у касаційній скарзі також міститься посилання на порушення судами норм процесуального права щодо оцінки доказів у справі, однак, такі доводи наведені без посилання на пункт 4 частини 4 статті 328 КАС та конкретний пункт частини другої та/або третьої статті 353 КАС, як окремої підстави касаційного оскарження судових рішень. 
Разом з тим, пункт 1 частини другої статті 353 КАС регламентує прийнятність доводів про не дослідження судом зібраних у справі доказів виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу, яких у касаційній скарзі не викладено.
Статтею 44 КАС передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини 5 цієї статті).
Наведеними положеннями КАС чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо належного оформлення касаційної скарги.
Згідно з частиною 1 статті 45 КАС учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
З урахуванням змін до глави 2 розділу ІІІ КАС, які набрали чинності з 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи викладене, касаційна скарга ГУ ДПС підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі.
Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 КАС, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.04.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.10.2021 повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя	І.А. Васильєва