Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2022 року                                                         м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого:  АДРЕСА_1 , непрацюючого, рнокпп НОМЕР_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн..
Не погодившись із постановою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. 
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи. Заперечує, що він чинив насильство відносно колишньої дружини, а саме чинив психологічний тиск, погрожував, образливо чіплявся, відмовлявся покинути помешкання. Стверджує, що дані факти є недостовірною інформацією з боку ОСОБА_2 , що не підтверджується будь-якими доказами. Переконаний, що лише її твердження, що він чинив психологічне, фізичне насильство щодо неї, не можуть бути покладені в основу судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи. Звернення ОСОБА_2 із заявою до поліції не підтверджує факт домашнього насильства, оскільки він стосується конфлікту між ними з приводу спілкування з сином. Зауважує, що колишня дружина нехтує рівністю прав та обов`язків щодо дитини та обмежує його право на спілкування із сином, що підтверджується його неодноразовими зверненнями до поліції та органу опіки та піклування, оскільки вона не виконує Розпорядження Рівненського міського голови №145-р від 08.02.2021 року, яким визначено порядок його побачень з сином. Вважає, що встановлений поліцією 20.07.2021 року факт непорозумінь між ним та колишньою дружиною на ґрунті участі
_______________________________________________________________________________________________________________________  
Справа № 569/16158/21                                                                                                          Суддя в суді І інстанції - Діонісьєва Н.М.
Провадження № 33/4815/92/22                                                                 Суддя в апеляційній інстанції  -  Шимків С.С.
у вихованні сина, свідчить про наявність конфлікту між колишнім подружжям та не підтверджує факту вчинення ним домашнього насильства, що є необхідною умовою для притягнення судом особи до адміністративної відповідальності.                                        Просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
У матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 оскаржуваної постанови, а тому клопотання про поновлення строку на її апеляційне оскарження підлягає до задоволення. 
Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.                                                                        
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.                                                        
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №727546 від 25 липня 2021 року вбачається, що 20.07.2021 року близько 10 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме: чинив психологічний тиск, погрожував, образливо чіплявся, відмовлявся покинути помешкання.
ОСОБА_1  інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.
Разом з цим, із матеріалів справи вбачається, що доказова база, яка долучена до протоколу про адміністративне правопорушення, ґрунтується лише на письмових поясненнях  ОСОБА_2 про обставини вчинення домашнього насильства.
Свідків подій та обставин, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не було.
Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту ( рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування « поза розумним сумнівом » ( рішення від 18 січня 1978 року у справі « Ірландія проти Сполученого Королівства » ( Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).
У поданій апеляційній скарзі  ОСОБА_1  вказав, що між ним та його колишньою дружиною  ОСОБА_2 виникають конфлікти на ґрунті його участі у вихованні сина. Дані обставини підтверджуються відповідними зверненнями  ОСОБА_1 до поліції та Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради. Крім того, у матеріалах справи міститься Розпорядження Рівненського міського голови №145-р від 08.02.2021 року, яким визначено порядок побачень  ОСОБА_1  із сином  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Апеляційний суд приймає пояснення  ОСОБА_1 , оскільки, окрім пояснень  ОСОБА_2 , суду не було надано доказів на підтвердження тих обставин, що він вчинив дії зазначені у диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Сукупність наведених обставин свідчить про відсутність в матеріалах справи переконливих доказів, що доводять вину  ОСОБА_1 , висновки місцевого суду фактично ґрунтуються на письмових поясненнях  ОСОБА_2 , які на думку апеляційного суду не є переконливими, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу інкримінованого правопорушення.
На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП апеляційний суд,- 
п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.
Поновити  ОСОБА_1  строк апеляційного оскарження постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського
апеляційного суду                                                         Шимків С.С.