ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 лютого 2022 року

м. Харків

справа №641/1609/20

провадження №22-ц/818/2238/22

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В. 

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Проневича Д.О.

учасники справи:

заявник –  Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції»

боржник  –   ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» про заміну стягувача у виконавчому провадженні у справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 17 листопада 2021 року, постановлене суддею Музиченко В.О.,

в с т а н о в и в:

30 липня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» звернулось до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2021 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» про заміну стягувача у виконавчому проваджені задоволено. Замінено стягувача АТ «Кредобанк» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа № 641/1609/20 від 23.09.2020 року виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 126652,69 грн. на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції». Замінено стягувача АТ «Кредобанк» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа № 641/1609/20 від 23.09.2020 року виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» судового збору у розмірі 2102,00 грн. на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції».

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою у задоволенні заяви відмовити.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що судом не здійснено всебічного і повного з`ясування обставин справи. Зауважує, що ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» не надало належних та допустимих доказів на підтвердження факту виконання сторонами умов Договору факторингу. Не надано доказів отримання права вимоги до ОСОБА_1 . Також копії надані до суду не завірені належним чином, а отже їх не можна вважати доказами. Суд безпідставно прийняв надані ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» докази, оскільки вона подані з порушеннями, не містять відмітки копія, та не посвідчені належним чином. Також додаток №2 містить інформацію на 181 аркуші, однак до суду надано лише 3 аркуші.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін. Звертає увагу, що твердження апелянта щодо невиконання заявником процесуального про надання доказів на підтвердження факту переходу прав кредитора за укладеним з ОСОБА_1 договором є необґрунтованими. Посилання апелянта щодо не надання додатків на 181 аркушах які не є доказами по цій справі, жодним чином не спростовують факт наявності у ТОВ права вимоги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву ТОВ ФК «Приватні Інвестиції», суд першої інстанції виходив із того, що до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» перейшло право вимоги за договором кредиту, який був укладений між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 . Судом досліджено та надано оцінку поданим доказам. Тому суд вважав, що наявні підстави для заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні.

Зазначений висновок суду відповідає фактичним обставинам справи.

Як убачається з матеріалів справи заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.06.2020 року у цивільній справі № 641/1609/20 року, позовні вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором№ CL-118819від 22червня 2018року у розмірі 126652 грн. 69 коп. та судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп.

07.12.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 641/1609/20 виданим 23.09.2020 року Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором.

25.06.2021 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» було укладено договір факторингу із відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами № 250621/1, відповідно до якого АТ «Кредобанк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» та набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, а тому числі за договором кредиту № CL-118819 від 22 червня 2018 року.

В додатку № 1 до Договору факторингу № 250621/1, значиться ОСОБА_1 із заборгованістю за кредитним договором №CL-118819 від 22 червня 2018 року.

Згідно платіжного доручення № 2 від 25.06.2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» сплатило АТ «Кредобанк» за договором факторингу № 250621/1 від 25.06.2021 року суму у розмірі 7151000,00 грн.

За вих. № 8632707 від 29.06.2021, ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» надіслало ОСОБА_1 повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні та відступлення права грошової вимоги.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (частина п`ята статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості вчиняти будь-які дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін, а зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача повинно відповідати змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Крім того, необхідно ураховувати, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18).
Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» надано докази на підтвердження того, що до право вимоги за договором кредиту, який був укладений між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 перейшли за договором факторингу до нього.
Щодо посилань в апеляційній скарзі на неналежне засвідчення копій доданих до заяви про заміну стягувача, судова колегія відхиляє, оскільки вони засвідчені у встановленому законом порядку, не викликають жодних сумнівів у їх дійсності. 
Стосовно доводів апелянта про ненадання всіх додатків у кількості 181 аркуша, судова колегія відхиляє, оскільки заявником надано лише ті документи які безпосередньо стосуються переходу права вимоги саме до ОСОБА_1 , інші документи у додатку не стосуються цієї справи та не мають значення при її розгляді.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права., а відтак, відповідно до ст. 375 ЦПК України, відсутні підстави для його зміни або скасування.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389,390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 17 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Головуючий:                                                        О.В. Маміна

Судді:                                                                Н.П. Пилипчук

О.Ю.Тичкова
Повне судове рішення складено 15 лютого 2022 року.