ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 на постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 грудня 2021 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , азербайджанця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп. на користь держави.
Згідно постанови суду ОСОБА_1 07 листопада 2021 року о 12 год. 34 хв. в м. Чернівці по вул. Миколаївська, 32Б, керував транспортним засобом марки «Peugeot Bipper», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.9А ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На вказану постанову особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі відносно нього у зв`язку з відсутністю в його діях і недоведеності наявності в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апелянт категорично не погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази його

ЄУНСС №725/8009/21 Головуючий у І інстанції: Нестеренко Є.В.
Провадження №33/822/10/22 Доповідач: Станковська Г.А.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вважає, що розгляд адміністративної справи проведений із процесуальними порушеннями, а висновки суду зроблені з порушеннями
матеріальних норм права.
Вказує, що суд першої інстанції окрім наданих ним пояснень в судовому засіданні не перевірив належним чином матеріали справи, відповідність даних вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, об`єктивним даним зафіксованим відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.
Суд першої інстанції не прийняв до уваги його доводи щодо порушень вимог пункту 7 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 лікарем під час огляду на предмет перебування мною в стані наркотичного сп`яніння жодних лабораторних досліджень не проводив. 
Крім того, зазначає, що постанова суду за результатами розгляду йому вручена не була, а про результати розгляду дізнався 10.12.2021 з ЄРДР.
Адвокат Погорілко О.А., який представляє інтереси громадянин ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав зазначених в ній.
Сам правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про причини своєї неявки суд до відома не поставив, тому суддя, відповідно до ст. 294 ч.6КУпАП вважає можливим слухати справу в його відсутність.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Так, згідно до п. 2.9А ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за невиконання зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.
Згідно положень ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. 
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
На думку суду апеляційної інстанції, судом першої інстанції вказані вимоги дотримано.
Так, згідно диспозиції статті 130 КУпАП відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами як в стані алкогольного, так і наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.
Заперечення в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступним.
Так, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №326523, згідно якого 07 листопада 2021 року о 12 год. 34 хв. в м. Чернівці по вул. Миколаївська, 32б водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Peugeot Bipper», д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився у медзакладі, що підтверджується висновком на стан наркотичного сп`яніння №1230 від 07.11.2021. Чим порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також, згідно протоколу, у ОСОБА_1 було тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_3 . 
Вказаний документ підписаний власноручно ОСОБА_1 , жодних пояснень чи зауважень до нього не надав.
На думку суду, даний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, чітко викладено суть правопорушення.
Відповідно до розділу І п.6. Інструкції №1452/735 - огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
З направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.3) вбачається, що підставою направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу стало виявлення в нього працівниками поліції ознак сп`яніння, а саме: розширені зіниці, що не реагують на світло.
З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1230 від 07 листопада 2021 року (а.с.2) вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного (марихуана) сп`яніння. Вказаний висновок підписаний як лікарем, який проводив огляд, так і самим ОСОБА_1 . Матеріали справи не містять жодних заперечень про те, що ОСОБА_1 не згідний із результатами проведеного огляду на стан сп`яніння.
Отже, зазначені вище документи підтверджують стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , при цьому були надані останньому для ознайомлення, однак будь-яких зауважень, доповнень чи пояснень до них надано не було. Більш того, матеріали справи не містять жодних клопотань про те, що ОСОБА_1 не згідний із результатами проведеного огляду.
Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, також були безперервно зафіксовані на пристрої для запису відео СЕ-00023, СЕ-00086, СЕ-00045, відеоматеріали яких долучено до справи про адміністративне правопорушення.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи наявні та встановлені судом всі необхідні відповідно до ст. 251 КУпАП докази, що мають значення для правильного вирішення справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вони є належними та допустимими й доводять ту обставину, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у зазначеному місці та у зазначений в протоколі час в стані наркотичного сп`яніння.
При перегляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема відеозаписів події правопорушення, апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, які були б підставами для закриття справи про адміністративне правопорушення.
Також, на наявних відеозаписах зафіксовано, що ОСОБА_1 був доставлений працівниками поліції до Чернівецького обласного наркологічного диспансеру для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. Лікарем було роз`яснено особі процедуру такого огляду. Після чого був проведений сам огляд за допомогою смужок та біологічної речовини (сечі), наданої ОСОБА_1 . Результат огляду – наявність в сечі наркотичної речовини ОСОБА_2 . Після чого лікарем був проведений контрольний тест, який підтвердив попередній результат.
Вказане спростовує доводи апелянт, щодо порушень п. 7 Розділу ІІІ Інструкції – 1452/735.
Не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги оскільки вказане не впливає на встановлення наявності чи відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.
Обґрунтовуючи своє рішення, суддя приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Таким чином, районним судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9А ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а висновки суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи, та спростовують доводи апелянта викладені в скарзі.
За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 , про що апелює особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - немає.
Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Першотравневого районного суду м.Чернівці від 06 грудня 2021 року щодо нього ж - без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Чернівецького
апеляційного суду                                                Г.А. Станковська