ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 січня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/5768/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року (суддя Татаринов Д.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                      ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року позов задоволено частково.
Суд вирішив визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з підстав, викладених в листі №0800-0202-8/22757 від 29 березня 2021 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 30 грудня 2020 року, з урахуванням висновків, викладених в даному рішенні суду.
В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.
Відповідачем була подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, не враховано що матеріалами справи  підтверджено, що станом на 29.03.3031 на розгляді в Головному  управління не перебувають  заяви позивача про призначення пенсії, пенсійна справ не формувалась, а позивачем під час звернення до органу Пенсійного фонду не було дотримано вимог ст. 44 Закону №1058, порядку №22-1, Постанови №1596 в частині  звернення особисто або через представника, що діє на підставі довіреності, посвідченої нотаріально, звернення з заявою встановлено зразка, паспортом громадянина України та надання оригіналів необхідних документів. 
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1  ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів. 
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Як було встановлено судом першої інстанції, 30 грудня 2020 року представник позивача - адвокат Меламед Вадим звернувся на вебпортал Пенсійного фонду України та надав копії документів позивача: посвідчення особи, виданого МВС Держави Ізраїль 27 листопада 2013 року, документу про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, трудової книжки, довідки від 15 червня 1993 року, ордера, посвідчення адвоката та заяви про призначення пенсії від 30 грудня 2020 року, підписаної Меламедом Вадимом .
Пенсійним фонду України зазначені матеріали були передані на розгляд Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
У зв`язку з тим, що позивач не звернувся особисто або через представника, які діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, надано заяву про призначення пенсії не відповідного зразка, не надано паспорт громадянина України та оригінали відповідних документів, визначених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках», то зазначені копії документів розглядались в рамках Закону України «Про звернення громадян».
Про результатами розгляду представника позивача - адвоката Меламеда Вадима було повідомлено листом від 12 січня 2021 року №0800-0202-8/1258, а саме, що після звернення ОСОБА_1 з заявою відповідного зразка, паспортом громадянина України та надання оригіналів необхідних документів, визначених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках», можливо буде повернутись до питання призначення пенсії.
До Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від представника позивача - Алексєєва М.С. надійшли та були зареєстровані за вх.№6180/8 від 22 березня 2021 року копії документів позивача: посвідчення особи, виданого МВС Держави Ізраїль 27 листопада 2013 року, документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, трудової книжки, довіреності від 04 серпня 2020 року та оригінал заяви про призначення пенсії від 04 серпня 2020 року, підписаної ОСОБА_1 .
У зв`язку з тим, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії не відповідного зразка, не надано паспорт громадянина України та оригінали необхідних документів, визначених Порядком Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках», то зазначені копії документів розглядались в рамках Закону України «Про звернення громадян».
Про результатами розгляду представника позивача - адвоката Алексєєва М.С. було повідомлено листом від 29 березня 2021 року №0800-0202-8/22757, а саме, що після звернення ОСОБА_1 з заявою відповідного зразка, паспортом громадянина України та надання оригіналів необхідних документів, визначених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках», можливо буде повернутись до питання призначення пенсії. Також був повернутий оригінал заяви про призначення пенсії від 04 серпня 2020 року, підписаної ОСОБА_1 .
Позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив  про протиправність відмови відповідача в призначенні позивачу пенсії за віком з підстав, викладених в листі №0800-0202-8/22757 від 29 березня 2021 року.
За висновками суду першої інстанції, з метою забезпечення ефективного судового захисту порушених прав позивача, необхідне зобов`язати відповідача розглянути подану заяву про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків, викладених в даному рішенні суду, а відповідач в рамках своїх повноважень, зобов`язаний розглянути та за необхідності перевірити відповідність поданих для призначення пенсії документів, визначити на їх підставі достатність або відсутність підстав для призначення виплати пенсії позивачу.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.
Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Судом першої інстанції вірно було зазначено, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.
Позивач, проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція Україні та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.
Рішенням Конституційного суду України від 07 жовтня 2009 №25-рп/2009 визнано неконституційними пункт 2 частини першої статті 49 та друге речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно рішення Конституційного Суду України право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.
Європейський суд з прав людини у пункті 51 рішення у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 02 лютого 2014 року, зазначив, що право на отримання пенсії, як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України.
Крім того, Україна гарантує піклування та захист громадян, які перебувають за її межами (частина третя статті 25 Конституції України).
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що громадянин України, проживаючи в Ізраїлі, має такі ж самі конституційні права, як і громадян України, який проживає на території України.
Статтею 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі за місцем проживання (реєстрації).
Згідно з пунктом 2.9 цього Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).
За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання (пункт 2.22 Порядку).
Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.
Як було встановлено судом першої інстанції, при зверненні до відповідача з особистою заявою про призначення пенсії позивачем було надано копію ізраїльського посвідчення особи та його нотаріально засвідчену та апостильовану копію для огляду та засвідчення копії. Даний факт підтверджено вхідним штампом відповідача, який був поставлений після огляду та прийняття документів позивача. Документ, який посвідчує особу, будь-то паспорт громадянина України чи посвідчення його особи, забороняється вилучати у цієї особи, крім випадків, передбачених законодавством, зокрема забороняється взяття паспорта у заставу.
В посвідченні, яке було пред`явлено позивачем зазначено дату його народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення особи № НОМЕР_1 , видане відділенням МВС в м. Беер-Шеві Держави Ізраїль, 27 листопада 2013 року, також в посвідченні міститься підтвердження інформації про особу позивача, місце його проживання та вік, як того вимагає вищевказаний пункт 2.9 Порядку 22-1.
Як встановлено частиною другою статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставами для їх обмеження.
Статтею 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.
Частиною п`ятою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду України та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Вірно судом першої інстанції було зазначено, що  в порушення вказаних норм Закону, пенсійним органом, за результатом розгляду наведених заяв, не з`ясовувалось питання наявності у позивача права на отримання пенсії на підставі наданих документів та, як наслідок, не приймалось рішення щодо призначення чи відмову у призначенні позивачем пенсії, як то передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а відповідач фактично обмежився лише посиланням на недотримання позивачем при наданні документів пункту 2.9 Порядку №22-1.
Доводи апеляційної скарги вказаного не спростовують, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -                                   

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.
Постанова у повному обсязі складена 19 січня 2022 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш