Постанова
Іменем України
 
22 лютого 2022 року                                 
                                                
м. Київ 
 
провадження №22-ц/824/2081/2022
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач), 
суддів: Желепи О.В., Кравець В.А.
за участю секретаря Ратушного А.В.,  
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуАкціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»
 
на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва
 
в складі судді Колесника О.М.  
 
від 04 березня 2021 року
 
у справі №753/6993/18 Дарницького районного суду м. Києва
 
за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 
 
до ОСОБА_1 
 
про стягнення заборгованості,
 
                                              В С Т А Н О В И В:
 
У квітні 2018 року позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Банк) звернувся до суду з позовом, в якому посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобов`язань у договірних відносинах, просив стягнути з останнього заборгованість у розмірі                                      51 310 грн 59 коп.
 
В обґрунтування позову вказував, що  ОСОБА_1 , підписавши Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода, кредитний договір) №б/н від 17.04.2015 отримав кредит у розмірі 21 003,15 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18 % річних за користування кредитом.
Внаслідок неналежного виконання  ОСОБА_1  умов договору про реструктуризацію боргу в останнього утворилась заборгованість, яка станом на 28.03.2018 складає загальну суму 51 310,59 грн, з яких: 18 165,71 грн - заборгованість за кредитом;                       8 835,13 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 21 071,98 грн - заборгованість за пенею та комісією; 3 237,77 грн - штраф, відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.
 
Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 березня 2021 року позов задоволено частково.
 
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 18 165,71 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
 
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що судом проігноровано факт погодження з відповідачем умов кредитування та відповідальності за порушення зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого безпідставно відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, штрафу та пені з посиланням на не погодження таких умов з відповідачем.
 
Суд належним чином не дослідив положення Генеральної угоди, якою передбачено істотні умови договору, такі як строк кредитування, сплата відсотків, відповідальність, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про недоведеність цих позовних вимог.
 
За вказаних обставин, просив скасувати заочне рішення Дарницького районного суду   м. Києва від 04.03.2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків та неустойки, ухваливши нове судове рішення про задоволення цих позовних вимог.
 
Представник позивача - Гордієнко В.І. в судовому засіданні надала пояснення тотожні апеляційні скарзі, підтримала її та просила задовольнити з підстав, наведених в ній. 
 
Відповідач - ОСОБА_1 , про судове засідання, призначене на 22.02.2022, повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України.
 
В позовній заяві позивач зазначив, що місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . Така ж адреса зазначена і в апеляційній скарзі.
 
Згідно відомостей з електронного реєстру територіальної громади м. Києва "ГІОЦ/КМДА" ОСОБА_1 за адресою місця проживання по м. Києва не значиться                      (а.с. 41).
 
Відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вживав всіх можливих заходів щодо повідомлення відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи, зокрема шляхом направлення судових процесуальних документів та судової повістки- повідомлення за відомою суду адресою, зазначеною в позовній заяві та апеляційній скарзі ( АДРЕСА_1 ). Також, апеляційний суд повідомляв відповідача про розгляд справи шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України.
 
Беручи до уваги викладене, та враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.
 
Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача                   Гордієнко В.І. , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею та комісією суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач на підтвердження позовних вимог не надав доказів, що сторони погодили такі умови кредитного договору.
 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на те, що умовами Генеральної угоди, яка підписана відповідачем, не передбачено обов`язку щодо сплати пені та комісії, а Тарифи, Умови та Правила Банку, якими погоджено такі істотні умови, не підписані ОСОБА_1 . 
 
Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17.
 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог.
 
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків та штрафу.
 
З матеріалів справи вбачається, що 17.04.2015 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та                ОСОБА_1 укладено Генеральну угоду, за умовами якої відповідач отримав кредит у розмірі 21 003,15 грн, шляхом підписання Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт.
 
Долучена Банком до позовної заяви Генеральна угода, яка підписана ОСОБА_1 17.04.2015, містить умови щодо відсоткової ставки та штрафу, а отже свідчить про обов`язок відповідача зі сплати заборгованості по відсотках та про відповідальність у вигляді сплати штрафу за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. 
 
Таким чином, знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги, що між сторонами погоджено умови та правила надання банківських послуг, згідно з якими здійснювалось нарахування відсотків та штрафів, оскільки підписана відповідачем Генеральна угода, яка наявна в матеріалах справи, містить відомості про умови кредитування, зокрема про сукупну вартість кредиту, розмір тіла кредиту, строк дії договору, порядок погашення кредитної заборгованості, відсоткову ставку у розмірі   1,5 % на місяць та розмір штрафу за прострочення виконання зобов`язання у розмірі                3 314,70 грн. 
 
Оскільки умовами Генеральної угоди від 17.04.2015, яка підписана ОСОБА_1 , передбачено обов`язок останнього щодо погашення заборгованості за відсотками і штрафом, і ці умови погоджено між сторонами шляхом підписання відповідачем 17.04.2015 Генеральної угоди із зазначенням істотних умов, щодо розміру відсотків та штрафів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні цих позовних вимог, у зв`язку з чим рішення суду в цій частині, відповідно до ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню.
 
Вирішуючи спір в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками та штрафом, колегія суддів виходить з наступного.
 
Як вже зазначалось вище, 17.04.2015 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено Генеральну угоду за умовами якої відповідачу надано кредит у розмірі                   21 003,15 грн. 
 
Пунктом 2.1. Генеральної угоди передбачено, що Банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 21 003,15грн на строк 36 місяців, з 17.04.2015 по 30.04.2018, шляхом відкриття кредитної лінії на кредитній картці на споживчі цілі в сумі 21 003,15 грн, в обмін на обов`язок позичальника  по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у визначені строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку, починаючи з "1" по "25" число кожного місяця позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 761,99 грн для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат, згідно Умов та правил надання банківських послуг. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.04.2018.
 
В пункті 2.2. Генеральної угоди сторони погодили, що строк повернення кредиту рахується на 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32 дня порушення рахується простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 3314,70 грн.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. 
Згідно розрахунку заборгованості, наданого Банком, заборгованість ОСОБА_1 станом на 28.03.2018 складає загальну суму 51 310,59 грн, з яких: 18 165,71 грн - заборгованість за кредитом; 8 835,13 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 21 071,98 грн - заборгованість за пенею та комісією; 3 237,77 грн - штраф, відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. (а.с. 52-53).
Наданий Банком до позовної заяви розрахунок заборгованості підписаний уповноваженою особою АТ КБ «ПРИВАТБАНК», містить інформацію щодо предмета доказування, а отже згідно ст. 77 ЦПК України є належним доказом на підтвердження позовних вимог.
Матеріали справи не містять доказів спростування наданого позивачем розміру заборгованості по відсотках та штрафу.
Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі                    8 835,13грн та штраф в сумі 3 237,77 грн підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки такі істотні умови погоджено між сторонами в Генеральні угоді, яка підписана відповідачем.
 
При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що п. 2.2. Генеральної угоди передбачено штраф у розмірі 3 314,70 грн. Однак, суд не може вийти за межі позовних вимог, заявлених позивачем у позовній заяві, оскільки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив стягнути штраф у розмірі 3 237,77 грн.
 
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору, зокрема в частині умов щодо нарахування відсотків та штрафу,  всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Матеріали справи не містять доказів, що відповідач звертався до суду позовом про визнання недійсними та неправомірними пунктів 2.1. та 2.2. Генеральної угоди, укладеної з АТ «ПРИВАТБАНК», та у встановленому законом порядку вказані пункти визнано недійсними.
 
В матеріалах справи також відсутні належні докази, що Банком невірно здійснено розрахунок заборгованості, якими, зокрема, можуть бути висновок експерта (спеціаліста), щодо розміру нарахування відсотків за користування кредитом та штрафу, відповідно до пунктів 2.1. та 2.2. Кредитного договору.
 
Вимог про стягнення інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених статтями 625, 1048 ЦК України позивач не заявляв. 
 
Оскільки апеляційна скарга позивача не містить доводів щодо незгоди з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, а також рішення суду в цій частині не оскаржувалося відповідачем, колегія суддів у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України не переглядає рішення суду в цій частині.
 
Враховуючи те, що апеляційний суд визнав обґрунтованими доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками, що підлягають стягненню з відповідача, та  часткового задоволення позовних вимог про стягнення штрафу, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із скасуванням в цій частині рішення суду першої інстанції.
 
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків та штрафу, то за приписами ч. 13. ст. 141 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.
 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, а саме щодо стягнення судового збору, колегія суддів виходить з наступного.
 
З матеріалів справи вбачається, що згідно платіжного доручення №PROM0BGIN1 від 30.03.2018 за подання позовної заяви АТ КБ "ПРИВАТБАНК" сплачено судовий збір в сумі 1762,00 грн та згідно платіжного доручення №PROM3B89EJ від 13.07.2021 за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в сумі 2643,00 грн (а.с. 36, 152). Тобто, у розмірі визначеному Законом України "Про судовий збір".
 
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
З огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, із ОСОБА_3 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить                    2 595, 43 грн, з яких 1038,17 грн судового збору за подання позовної заяви та 1 567,26 грн за подання апеляційної скарги.
 
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.
 
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.
 
За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України, 
 
                                           П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - задовольнити частково.
Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 березня 2021 року в частині відмовлених позовних вимог та в частині розподілу судових витрат - скасувати.
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 в оскаржуваній частині - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код ЄДРПОУ: 14360570) заборгованість по відсотках за користування кредитом в сумі 8 835 (вісім тисяч вісімсот тридцять п`ять) грн 13 коп. та штраф у сумі 3 237 (три тисячі двісті тридцять сім ) грн 70 коп.
Стягнути із ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір в сумі 2 595 (дві тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять) грн 43 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повний текст постанови складено 22 лютого 2022 року.

Головуючий                                                                                                     О.Ф. Мазурик

Судді                                                                                                                  О.В. Желепа

                                                                                                                            В.А. Кравець