ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/188/22 Справа № 205/3431/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мовчан Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:         
головуючого - Деркач Н.М.
суддів - Пищиди М.М., Куценко Т.Р.,
при секретарі - Усик А.Д.
       розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Чередниченко Ірини Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно – Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Штефан Світлани Олександрівни, - 

В С Т А Н О В И В: 

               У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Чечелівського відділу ДВС у м. Дніпрі Південно – Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Штефан С.О.
               В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що 12.08.2016 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист за № 205/3431/16-ц про стягнення з нього, ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа відкрито постановою державного виконавця Чечелівського відділу ДВС у м. Дніпрі Південно – Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за ВП № 51982174 від 17.08.2016 року.
               14.05.2021 року державним виконавцем Чечелівського відділу ДВС у м. Дніпрі Південно – Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Штефан Світланою Олександрівною винесено наступні постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника.
               Крім того, 14.05.2021 року державним виконавцем Чечелівського відділу ДВС у м. Дніпрі Південно – Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Штефан Світланою Олександрівною скеровано повідомлення про внесення відомостей державним виконавцем Чечелівського відділу ДВС у м. Дніпрі Південно – Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Штефан Світланою Олександрівною, як боржника до Єдиного реєстру боржників.
               Між тим, скаржник зазначає, що у його випадку при накладанні обмежень, державним виконавцем було неповною мірою досліджені всі обставини справи, оскільки не враховано факт щомісячної сплати ним аліментів на картку ОСОБА_4 , у зв`язку з чим заборгованість по аліментам у скаржника відсутня. У зв`язку з чим, скаржник зазначає, що вищевказані постанови складені з порушенням норм чинного законодавства, обґрунтовані неіснуючими обставинами, є неправомірними та такими, що необґрунтовано порушують його права.
               Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2021 року у задоволені скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно – Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Штефан С.О., відмовлено в повному обсязі. 
               Не погодившись з такою ухвалою суду, адвокат Чередниченко І.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити постанову, якою задовольнити скаргу ОСОБА_1 в повному обсязі.
               Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому ухвала суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою. 
               Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог скаржника, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, виходячи з наступних підстав.
               Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2016 року по цивільній справі № 205/3431/16-ц із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
               Судом також встановлено, що з метою виконання судового рішення Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист № 205/3431/16-ц.
               Постановою державного виконавця Чечелівського відділу ДВС у м. Дніпрі Південно – Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 17.08.2016 року було відкрито виконавче провадження ВП № 51982174 з примусового виконання виконавчого листа № 205/3431/16-ц, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська.
               Згідно з довідкою – розрахунком заборгованість ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 01.10.2021 року складає 105 121 грн. 21 коп., і така заборгованість утворилась у тому числі внаслідок того, що скаржник, як боржник за вказаним виконавчим провадженням, допустив прострочення оплати суми відповідних платежів більш ніж чим за шість місяців.
               Матеріалами справи підтверджено, що у зв`язку із тим, що боржник за вказаним виконавчим провадженням допустив прострочення оплати суми відповідних платежів більш ніж за шість місяців, 14.05.2021 року державним виконавцем Чечелівського відділу ДВС у м. Дніпрі Південно – Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Штефан Світланою Олександрівною, винесено наступні постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника.
               Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, суд першої інстанції правильно виходив з наступного.
               За загальним правилом стягувачем у виконавчому провадженні зі стягнення аліментів є не дитина, а той з батьків на чию користь рішенням суду стягнуті такі періодичні платежі, а відтак сплата грошових коштів боржником в межах виконавчого провадження за таким рішенням суду повинна проводитись саме на рахунок стягувача, а тому доводи скаржника з того приводу, що державним виконавцем не вірно обраховано розмір заборгованості по аліментах, адже платником аліментів здійснювались щомісячно сплату аліментів на картку ОСОБА_4 , що відкрита на ім`я дитини є безпідставними. Надання боржником за виконавчим провадженням малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину в спосіб обов`язкової сплати аліментів за рішенням суду.
               Апеляційний суд погоджується з наступними висновками суду першої інстанції, які також спростовують доводи апеляційної скарги.
               Так, згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору — судом.
               Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
               Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
               Окрім цього, спір про визнання незаконними розрахунків державного виконавця щодо заборгованості зі сплати аліментів може розглядатись не лише в порядку позовного провадження, але й шляхом подання скарги на дії та бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення у цивільній справі.
               В даному випадку суду не надано доказів того, що скаржник, достеменно знаючи про існуючу заборгованість зі сплати аліментів, звертався із відповідним позовом про звільнення його від сплати заборгованості за аліментами або зі скаргою на дії державного виконавця щодо неправомірного нарахування сум заборгованості, і відповідним судовим рішенням вищевказану заборгованість визнано такою, що обрахована державним виконавцем з порушенням норм чинного законодавства. А тому, суд правильно взяв до уваги вищенаведену надану державним виконавцем довідку – розрахунок заборгованості ОСОБА_1 , та розцінював її як належний, достатній та допустимий доказ виникнення у боржника заборгованості зі сплати таких аліментних платежів на суму 105 121 грн. 21 коп., яка утворилась у тому числі внаслідок того, що боржник допустив прострочення сплати аліментних платежів більш ніж чим за шість місяців.
               У зв`язку із чим, в даному випадку обмеження, встановлене державним виконавцем, з якими не згоден апелянт, ґрунтується на законі і переслідує легітимну мету такого обмеження (виконання судового рішення, яке в добровільному порядку не виконується), і такі законні обмеження є справедливими, і є пропорційними до мети, заради якої вони застосовані, захист прав стягувача шляхом примусового виконання рішення суду, ухваленого на його користь. Інші обмеження, встановленні державним виконавцем, теж направлені на спонукання боржника до виконання судового рішення, і вони будуть діяти до моменту повного виконання рішення суду.
               Несплата аліментів за рішенням суду це, в першу чергу, порушення прав особи, на користь якої ухвалене рішення, і в даному випадку права боржника при наявності в нього обов`язку виконати рішення суду не порушуються. Встановлені державним виконавцем обмеження мають тимчасовий характер, і як вказано в оскаржуваних постановах, такі обмеження встановлені до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
               Доводи апеляційної скарги адвоката Чередниченко І.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення скарги та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.
               Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.
               Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
               Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
               Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка.                 Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення – не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і її слід залишити без змін. 
               Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И В: 

       Апеляційну скаргу адвоката Чередниченко Ірини Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2021 року — залишити без змін. 
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 

       Судді:                                                                        Н.М. Деркач

                                                                               М.М. Пищида

                                                                                       Т.Р. Куценко