Справа № 141/950/21 
Провадження № 33/801/172/2022
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Климчук С. В.
Доповідач: Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

18 лютого 2022 року           м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оратівського районного суду Вінницької області від 26 січня 2022 року про притягнення 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,
до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України, 

встановив:
Постановою Оратівського районного суду Вінницької області від 26 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496 20 грн. 
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що він взагалі не керував автомобілем і не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити. Пояснив, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, так як не керував транспортним засобом. Насправді працівники поліції під`їхали в той момент, коли він перебував біля автомобіля, перед тим він допоміг своєму товаришеві витягнути його авто, яке застрягло, і дійсно після цього вживав спиртне, проте за кермо не сідав, і не мав наміру сідати, так як з ним був тверезий товариш, який мав доставити його і авто додому.
Апеляційний суд згідно з вимогами статті 294 КпАП України переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Так, згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №024779 від 21.12.2021 водій ОСОБА_1 того ж дня – 21.12.2021 о 15 год 00 хв керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що виражались різкому запаху алкоголю з ротової порожнини, почервонінням очей. Від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України. 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції за частиною 1 статті 130 КпАП України.
Вказаний протокол складений та підписаний уповноваженою на те особою - інспектором з РПП СПД 31 ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області О. Растовецьким.
Відповідно до вимог ч. 2, 3 статті 266 КпАП України огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
На доданому до матеріалів справи відеозаписі жодним чином не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Запис розпочинається у час, коли ОСОБА_1 стоїть на полі, на узбіччі польової дороги, поза транспортним засобом, яким він нібито керував, і поряд зі службовим автомобілем патрульної поліції. При цьому працівник поліції задає йому запитання щодо згоди чи відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.
Відтак працівниками поліції не вжито належних заходів до фіксації правопорушення, обставин його вчинення, зокрема, не дотримано процедури проведення огляду на стан сп`яніння, так як ОСОБА_1 взагалі не було запропоновано пройти такий огляд на місці. Крім того, процедура складання протоколу, відмова ОСОБА_1 від його підписання на відеозаписі не відображені. 
Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції як свідок ОСОБА_3 підтвердив пояснення ОСОБА_1 , зокрема і щодо тієї обставини, що саме він мав керувати автомобілем ОСОБА_1 , оскільки той попередив, що буде вживати спиртні напої після того, як допоможе товаришу. В матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_3 , які він надавав працівникам поліції на місці події, які підтверджують, що він перебував разом з ОСОБА_1 , і саме йому працівники поліції доручили доставити автомобіль ОСОБА_1 додому в зв`язку з відстороненням останнього від керування авто.
Згідно з статтею 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Отже, за винятком власне протоколу про адміністративне правопорушення, який є недопустимим доказом (невірно зазначено ім`я порушника – «В`ячеслав» замість « ОСОБА_4 », не містить пояснень порушника, його підпису, або зазначення про те, що він відмовився від надання пояснень і підпису протоколу, засвідченого підписом посадової особи, яка складала протокол), будь-які інші докази, які б вказували на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а відтак протиправно відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять.
Відеозапис події, долучений до матеріалів справи є вибірковим, фрагментарним, і також не містить відомостей про керування ОСОБА_1 транспортним засобом, належну процедуру проведення його огляду на стан сп`яніння, складення протоколу, тощо.
Отже пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував авто в стані алкогольного сп`яніння і не мав наміру ним керувати, а доставити авто і його за місцем його проживання мав ОСОБА_3 , відповідають показам останнього і жодними матеріалами справи не спростовані.
Зазначені обставини справи та норми права залишилися поза увагою суду першої інстанції який дійшов необґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене частиною 1 статті 130 КпАП України.
У справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї" від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою".
Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, а апеляційний суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України.
Керуючись статтями 247, 251, 268, 289, 294 КпАП України, Суд,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Оратівського районного суду Вінницької області від 26 січня 2022 року скасувати, а провадження в адміністративній справі № 141/950/21 – закрити.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                І.М. Стадник