ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року	Львів	Справа № 140/8268/21 пров. № А/857/20957/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді                                       Большакової О.О.,
суддів                                                            Качмара В.Я., Курильця А.Р. 
з участю секретаря судового засідання     Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ківерцівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про скасування постанови за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року про повернення позовної заяви (суддя першої інстанції Сорока Ю.Ю., м. Луцьк)
В С Т А Н О В И В :
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Волинського окружного адміністративного суду із позовом до Ківерцівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №ВП №64638789 від 25.02.2021.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк (десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху) для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення - шляхом сплати судового збору у сумі 2089,58 грн. та надання суду оригіналу платіжного документа, а також подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та належних доказів поважності причин його пропуску.
28.08.2021 позивачем подано до суду заяву про поновлення строку для звернення до суду, з покликанням на те, що про порушення своїх прав дізналася 02.03.2021. Зазначає, що до отримання спірної постанови поштою 02.03.2021 не могла знати про порушення своїх прав з боку відповідача, тому що постанова приймалась суб`єктом одноосібно та без відома позивача, а до Волинського окружного адміністративного суду звернулася із позовом після отримання 21.07.2021 нарочно у Ківерцівському районному суді ухвали від 15.03.2021 та вмотивованої письмової відповіді в.о. голови Ківерцівського районного суду від 05.08.2021. Просить поновити пропущений з поважних причин строк для звернення до суду із вказаною позовною заявою.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Ківерцівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про скасування постанови повернути позивачу.
Не погодившись із ухвалою, вважаючи таку постановлену з невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку. Просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що про порушення своїх прав дізналася 02.03.2021. Зазначає, що до отримання спірної постанови поштою 02.03.2021 не могла знати про порушення своїх прав з боку відповідача. Вказує на те, що у березні 2021 зверталася до Ківерцівського районного суду Волинської області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №ВП №64638789 від 25.02.2021, однак суд дійшов висновку, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 15.03.2021 було відмовлено у відкритті провадження за такою позовною заявою. Стверджує, що вказану ухвалу суду отримала 21.07.2021 нарочно в суді. Також листом Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.08.2021 на її звернення було надано відповідь, що в матеріалах справи №158/700/21 відсутні рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Після чого 05.08.2021 звернулася до суду через засоби поштового зв`язку із даними позовними вимогами. Вищевказане не було враховано судом першої інстанції при постановленні ухвали про повернення позовної заяви. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Учасники справи у судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.
Позивач належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду шляхом надіслання повідомлення на номер телефону, зазначений нею у матеріалах справи, вказане повідомлення прийняте нею 17.12.2021 о 10:13 год, що підтверджено телефонограмою.
Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду шляхом надіслання судової повістки на вказану ним адресу, яка отримана 20.12.2021, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів. 
Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що позивачем заявлена вимога щодо скасування постанови державного виконавця від 25.02.2021. Разом з тим, позовну заяву подано до суду лише 27.08.2021, тобто з пропуском десятиденного строку звернення до суду. При цьому вказані позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду підстави для поновлення вказаного строку є неповажними, належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску вказаного строку позивачем не надано.
Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Частина 5 ст. 160 КАС України містить вимоги до позовної заяви, а стаття 161 передбачає документи, що додаються до позовної заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з ч. 2 ст. 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Як встановлено з матеріалів справи, копію ухвали від 16.08.2021 про залишення позовної заяви без руху представник позивача отримала 20.08.2021, що підтверджено розпискою про отримання документі (а.с.)  
На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 16.08.2021 позивачем через засоби поштового зв`язку 27.08.2021 до суду подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано: оригінал квитанції про сплату судового збору; заяву про поновлення процесуального строку; уточнену позовну заяву.
Встановлено, що постановою державного виконавця Ківерцівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Косинською Н.В. ВП №64638789 від 25.02.2021 викрито виконавче провадження з виконання постанови №52391584, виданої 25.04.2017 Ківерцівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору в розмірі 208958 грн.
Відповідно до частини першої  статті 122 КАС України  позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга  статті 122 КАС України).
Частиною третьої цієї ж статті обумовлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За змістом частини першої, другої статті 287 цього Кодексу, яка визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Разом з тим, статтею 121 КАС України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.
В свою чергу, оцінюючи поважність причин пропуску позивачем строку, передбаченого ст.287 КАС України, потрібно виходити з того, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що подає заяву та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Вирішення питання про наявність або відсутність підстав для поновлення строку в кожній конкретній справі залежить від вказаних у заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування. 
Згідно з поясненнями ОСОБА_1 , які підтверджені матеріалами справи, вона 12.03.2021 зверталася до Ківерцівського районного суду Волинської області з позовною заявою про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №ВП №64638789 від 25.02.2021, при цьому отримала таку постанову виконавчої служби 02.03.2021.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 15.03.2021 у справі №158/700/21 було відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Ківерцівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №ВП №64638789 від 25.02.2021.
В ухвалі від 15.03.2021 суд дійшов висновку, що розгляд спорів про оскарження постанов державних виконавців про стягнення витрат на проведення виконавчих дій та виконавчого збору відноситься до юрисдикції адміністративних судів. Отже, вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Разом з тим, суд звернув увагу, що Законом України «Про виконавче провадження», встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення основної винагороди, виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Копію ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 15.03.2021 у справі №158/700/21 представник позивача отримала 21.07.2021 нарочно в суді, що підтверджено її власноручною розпискою на заяві про видачу копії такої ухвали (а.с. 62).
Також із матеріалів справи видно, що листом Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.08.2021, на звернення представника позивача щодо видачі рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 , було надано відповідь, що в матеріалах справи №158/700/21 відсутні рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та конверт із зазначенням причини повернення адресату
Після чого 05.08.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду через засоби поштового зв`язку із даними позовними вимогами.
Зазначені обставини не проаналізовано (не перевірено) судом першої інстанції як підстави для висновку про поважність причин пропуску позивачем строку на подання позовної заяви.
Отже, позивач, дізнавшись про порушення її прав оскаржуваною постановою про відкриття виконавчого провадження №ВП №64638789 від 25.02.2021 в межах десятиденного строку з моменту її отримання звернулася до суду в порядку цивільного судочинства.
Однак, Ківерцівський районний суд Волинської області в ухвалі від 15.03.2021 дійшов висновку про віднесення вказаного спору до юрисдикції адміністративних судів та розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Тоді позивач після отримання такої ухвали, не зволікаючи, 05.08.2021 звернулася до суду через засоби поштового зв`язку із даними позовними вимогами в порядку адміністративного судочинства.
Таким чином, позивач не допустила необ`єктивного зволікання з поданням такої позовної заяви, в діях ОСОБА_1 не вбачається ознак зловживання процесуальними правами та обов`язками.
Колегія суддів також враховує, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційний інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, оцінюючи обставини, за яких позивачу стало відомо про порушення своїх прав, не надав таким належну оцінку, не врахував всіх наведених позивачем підстав звернення до суду із вказаною позовною заявою, а також часових рамок, в яких подано таку позовну заяву, а тому прийшов до помилкового висновку щодо її повернення, що має наслідком задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Щодо клопотання позивача про стягнення на її користь судових витрат по розгляду апеляційної скарги, в тому числі витрат, понесених у зв`язку з прибуттям до апеляційного суду, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Стаття 139 КАС України передбачає можливість розподілу судових витрат при повному чи частковому задоволенні позовних вимог.
Необхідно розрізняти судові рішення, якими вирішуються питання, пов`язані з процедурою розгляду адміністративної справи, та інші процесуальні питання, від рішень, якими вирішуються вимоги апеляційної чи касаційної скарги.
Закінчення розгляду справи є вирішення спору по суті судом першої, апеляційної або касаційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду. При цьому судом апеляційної інстанції не вирішувався спір по суті.
Отже, з огляду на вказані правові норми постанова суду апеляційної інстанції про направлення справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду не є судовим рішенням, ухваленням якого завершується розгляд справи, а тому підстави для стягнення судових витрат відсутні.
Аналогічний підхід застосовується Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалі від 17.10.2018 у справі №800/234/17.
Таким чином, відповідно ст.139 КАС України питання розподілу судових витрат має вирішуватись при винесенні остаточного рішення по справі.
Керуючись ст. 243, 272, 287, 308, 310, 312, 315, 317, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року про повернення позовної заяви скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	А. Р. Курилець